. ■ 87 



2. Éedan detta försök skulle vara ett bevis 

 att hepar innehåller svafvelbundet kalium, eme- 

 dan, ifall en förening af svafvel med kali vore 

 möjlig", vätgasen säkert icke vid en så obetydlig 

 hetta skulle kunna reducera det till kalium. Men 

 då glasets samtidiga angripning gör resultatet 

 obestämdt, valde jag en annan utväg. Jfig re- 

 ducerade i en alldeles dylik appareil, svafvel- 

 syradt kali med svafvelbunden vätgas, och fort- 

 satte försöket så länge något vatten följde gasen åt, 

 hvartill åtgick 3 timar. Så länge vatten afsattes, 

 åtföljdes det beständigt tillika af svafvel, från- 

 skildt från gazen, och så snart fugtighet ej.mera 

 syntes till, condenserades icke eller mer något 

 svafvel ur gazen. Jag lät försöket efter denna 

 tidpunkt fortfara ännu ~ tima. 



Af I gr. svafvelsyradt kali hade på detta 

 sätt erhållits i.i i gr. hepar. Den var i upphettadt 

 tillstånd ganska lättflytande och svart, men blef, 

 under afsvalning, fullkomligt genomskinlig och 

 vinröd. Den löstes lätt i vatten till en klar 

 gul vätska. 



Den sönderdelades, i en passande apparat, 

 med saltsyra, som derur utan all gazutveckling 

 fällde ett hvitt pulver. Vätskan upphettades 

 till kokning, och den dervid utvecklade gasen 

 uppfångades i en upplösning af ättiksyrad bly-^ 

 oxid. Sedan vätskan kokat en stund. leddes at- 

 mosferisk luft derigenom, för att bortföra de si- 

 sta portionerna svafvelbunden vätgaz. På detta 

 sätt erhölls i blyupplösningen svafvelbundet bly , 

 som efter tvättning, torrkning och upphettning 

 i lufttomt rum, till förjagande af all fugtighet, 

 vägde 1.407? hvilka innehålla o.iSpgr. svafvel; 

 men det svafvelbundna väte , som skulle utveck- 

 las, om kela halten af kali i i gr. svafvelsyradt 



