91 



teft, fälldes med saltsyrad haryt, och gaf i tven- 

 iie försök 0.421 gr. svafvelsj^rad baryt. Efter 

 räkning gifva 100 d, basiskt kolsyradt kali, för- 

 vandladt i hepar på detta sätt 4^ • i5 d. svaf- 

 velsyrad baryt. Dessa försök bevisa således att, 

 då basiskt kolsyradt kali sammansmältes med 

 svafvel, sa förv^andlas | af kalit till svafvelsy- 

 radt kali och J deraf till svafvelbundet kalimn; 

 en sats hvaraf vi i det följande vid flera be- 

 räkningar måste betjena oss, och som således, 

 oagtadt dess rigtigliet aprioriskt kunde förutses, 

 likväl behöfdeattpå erfarenhetens våg ådagaläggas. 



II. Försök öfver de olika förhållanden, 



hvari kalium kan förenas med svaf- 



yej och med svafvelbundet väte. 



Innan vi gä till undersökningen af heparns 

 bildning på våta vägen , eller då vatten år när- 

 varande, skola vi undersöka de förhållanden, i 

 hvilka kalium kan förenas med svafvel och med 

 svafvelbundet väte, emedan dessas kännedom för 

 denna undersökning är af yttersta vigt. 



I. Då svafvelsyradt kali reduceras med vät» 

 gas eller med kol, uppkommer kaliums lägsta 

 svafvelbindningsgrad , KS*, som är proportio- 

 nell mot det svafvelsyrade saltet. Den kan svår- 

 ligen fås ren. I glas angripes dettas massa , och 

 i platina får man en högre svafvelbindningsgrad 

 blandad med platinabundet kalium. Sådan den 

 fås vid beredning i glas, har den en vacker, 

 ljus cinoberröd fitirg och ett kristalliniskt brott. 



härefter omtalade försök att af basiskt koIsyi'adt kali 

 bilda hepar. Sedan tillades svafvel och, innan upphett- 

 ningen, inleddes genom apparaten en ström af kolsyregas, 

 som tjente att utjaga atm. lulten, och att, under försöket , 

 afföra ångorna af det öfverflödigt tillsatta svaflet. 



