io5 



barvL, eller då åc erlu"i]lna o.o.Jö svafvel eva- 

 iucras såsom svafvelsyracL bu-yt 1,292 gr. 



Deii silade vätskan uträlldes med svalfvel- 

 svi'a, som i öfv^erskott tillsattes, silades åter, 

 «i1rÖktes till torrhet och sailet LräiideSj, med de 

 der vid nödiga försigtighetsmått, tiii dess att en- 

 dast neutralt svafvelsvradt kali återstod, Det 

 vägde 1.287 gr. 



Då detta förhållande var något ovåntadt, 

 omgjordes försöket ännu en gång med lika resid- 

 tat, att nemligen den svafveisvrade barytjordcn 

 vägde omkring en procent mer än det svafvel- 

 sj^rade kalit. Detta förhållande inträffar endast 

 med den förutsättning, att den mättade heparn 

 innehåller KS6+ 3 ivH-^S'" d. ä. att här, lika- 

 som på torra vägen, J af kalit upptages af acide 

 hyposulfureux i en sådan proportion att syran hål- 

 ler 3 gånger basens syre. Då måste man vid 

 det analytiska försöket erhålla 3 atomer svafvel- 

 syrad baryt mot 4 at. svafvels3'^radt kali, hviikas 

 vigter förhålla sig = 874.8 : 872,8. 



I detta fall kan acide h yposulfureux förenas 

 med baser i 3 förhållanden; 1:0 det som fås då 

 zink eller jern löses i svafvelsyrlighet, der basen 

 och syran hålla lika syre; 2:0 det som bildas 

 då svafvel upplöses i svafvelsyrliga salter, eller 

 då liepar syrsattes i luften, der syran håller 2 

 gånger basens syre, och slutligen 3:o det här 

 omtalade fall, då syran håller 3 gånger basens 

 syre. Det är klart att, om till mättad hepar sät- 

 tes caustikt kali, så uppkommer en med min- 

 dre syra mättad hyposulfit, under det att deu 

 egentliga heparn blir oförändrad, emedan vätets 

 förhällande ej förändras. 



Härvid kunde man väl göra sig den frå- 

 gan : om, vid en mindre tillgång pä svafvel, bildas. 



