123 



gen ger med syror en vida rödare fällning än 

 AsS^, dock ej så röd som realgar, så att det 

 verkeligeii synes gifvas en förening som kan ut- 

 tryckas med kll^^AsS'*, eller KS'' + AaS^, ehu- 

 ru de frändskaper h varpå den beror, äro så sva- 

 ga att AsS* icke kan upplösas i en lösning af 

 neutralt hydrotliyonkali och att således, åtmin 

 stone på våta vägeji, realgar ej förmår utjaga det 

 svafvelbundna vätet. 



Föreningen af kalium med arsenik och svaf- 

 vel är svårlöslig i alkohol. Bereder man den 

 med en upplösning af kalihydrat i alkohol, så 

 bildar den nya föreningen en tjock vätska, som 

 lägger sig under alkoholn, h vilken innehåller 

 föga der af. 



De alkaliska jordarterna förena sig äfven 

 med arsenik och svafvel i samma förhållande 

 som kali, men dessa föreningar äro svårlösta och 

 afsätta sig derföre , då concentrerade upplösnin- 

 gar blandas, men ej då vätskan förut utspädes. 



Om en mättad upplösning af svafvelbunden 

 arsenik i caustikt kali blandas med kopparoxid- 

 hy drat, så färgar sig detta rödbrunt, ej ohkt 

 CuS'° och om kopparoxidhydratet tillsättes till 

 dess att det ej mer förändras till färgen af vät- 

 skan , så får man en djupt oiangeröd upplös- 

 ning, som behandlad med några droppar salt- 

 syra , ger en ijusbrnn fällning. Den silade vät- 

 skan är färglös och innehåller arseniksyrlighet, 

 löst i saltsyra och saltsyradt kali. Om den 

 arsenikhaltiga vätskan kokas med ett öfvcrskott 

 af kopparoxid, vare sig hydrat eller glödgad oxid, 

 så blir den äfvcn färglös, men den innehåller 

 sedan arseniksyra och icke arseniksyrlighet. Sy- 

 ran har då bildat sig på kopparoxidens bekostnad. 



