12$ 



svaflets lägsta syra och frambringar derigénom 

 svafvelbnndet kalium som upptager den svaf- 

 velbundna metallen, af livilken nu en portion 

 finnes sönderdelad och metallen afskiijd* 



y. Si^afvelhunden antimon. De föreningar, 

 som af denna metall frambringas med alkalier- 

 na och syafvel, äro vida intressantare än alla de 

 föregående , genom det användande de fått , ser- 

 delcå i Läkarevetenskapen, och derigénom att 

 de länge varit kända , utan att man ändå rigtigt 

 utforskat deras verkliga sammansättning. Sådana 

 äro Hepar, Grocus, Sulfur auratum antimonii, 

 liermes mineralis m. fl. 



Alla de föregående i alkali lösliga svafvel- 

 i»undna metallerna utfällas åter oförändrade af 

 syror, d. ä. en i alkalit löslig oxid bildas, som-, 

 då en syra tillsättes, återställes af vätet eller a£ 

 kalium och metallen förbinder sig åter med svaf» 

 vel i samma förhållande som förut, utan att nå- 

 got öfverskott blir på någondera sidan och pre- 

 cist så som om en upplösning utan all sönder- 

 delning föregått. Svafvelbunden antimon dere- 

 jnot har helt andra förhållcinden. Alkalit lÖser 

 den ej fullkomligt, utan den lemnar ett fÖrän- 

 dradt ämne olöst, som först efter långvarig kok- 

 ning med en utspädd kaliuppiösning kan npp-» 

 tagas. Der. kokade lösningen fäller först under 

 afsvalning det bruna ämne, som fått namn af 

 kermes mineralis, sj^ror fälla sedan en ny por- 

 tion af samma ämne, och om man följer fäll- 

 ningen med uppmärksamhet, finner man att, då 

 en syra tillsättes, fäller sig först ett ljusare äm- 

 ne, som efter omrÖrning blir mörkbrunt; om 

 man, då detta ämne ej mer synes undergå för- 

 ändring efter fällningen j silar vätskan och fäller 

 ( åny@ 



