i3i 



inträffar med föreningen af antimonoxid med 

 kali. Det öfvergöts med saltsyra, utspädd med 

 så mycket yatten, att den ej kunde upplösa svaf- 

 velbunden antimon, livaraf dess färg eller ut- 

 seende icke förändrades, men det förminskades 

 till volnmen. Blandningen siiades och det olösta 

 tvättades med utspädd saltsyra. Den genom- 

 gångna lösningen, som icke hade den ringaste 

 lukt af svafvelbunden vätgaz, fälldes öranigt af 

 vatten och neutraliserades sedan med kolsyrad 

 ammoniak, som afskiljde 1Ö.2 d. antimonoxid. 

 Vätskan afdunstades till torrhet, h varvid ännu 

 I d. antimonoxid afskiljdes, tillsamman 19.2 d, 

 antimonoxid. Ur vätskan erhölls 6.85 d. salt- 

 syradt kali. Här hade således bildat sig den om- 

 talde föreningen af antimonoxid med kali, ehuru 

 det hela af oxiden härvid troligen ej varit före- 

 nad med kalit, som vi rätt straxt skola se. 



Den gula massan som af saltsyran lemnades . 

 olöst vägde 24 d., hälften deraf upplöstes i salt- 

 syra, den gaf ingen lämning och den gaz, som 

 dervid utvecklades , absorberades utan återstod af 

 caustikt kali. Det innehöll således ingen lägi e 

 svafvelbindningsgrad af antimon, såsojn jag i 

 början trodde. — Den andra hälften Öfvergöts 

 jneå hydrothy on - ammoniak , soin , om några 

 ögonblick, förändrade dess gula färg i rödbrun , 

 och utan att någon svafvelbunden vätgas dervid 

 utvecklades, upptogs en portion antiraon'af vät- 

 skan. Denna omständighet visar att den gula 

 kroppen ännu innehöll antimon-oxid, som sy- 

 ran ej utdragit, och som af hydrothyonalkalit 

 sönderdelades och upplöstes. Den var således 

 de äldre Chemisternas crocus antimonii, beredd 

 på våta vägen ; men den hade troligen af sy- 

 rans åtgärd förlorat ea portion af den oxid, den 



