102 



frän början .innehöll, emedan den med syrot 

 digererade crocus mörknar i bränning och smäl- 

 ter trögt , då den deremot förut smälter lätt 

 till ett klart genomskinligt gulaktigt glas. 



För att controliera detta, tog- jag svafvel- 

 bunden antimon, beredd på våta vägen och af 

 en mörkbrun färg, och Öfvergöt den med salt- 

 syrad antimon, utspädd med svag saltsyra; den 

 förändrades deraf ej synbart, men då jag till* 

 satte så mycket vatten, att massan begyiite grum- 

 las, blef den om några minuter gul och större 

 klumpar deraf funnos, efter en stund, gulnade 

 ända inuti sin massa. Med syra kunde jag se- 

 dan ej återbringa den mörkbruna färgen, men 

 väl med hydrothyonalkaii. Äfven då man di- 

 gererar svafvelbunden antimon med svag salt-- 

 syra, till dess den afgifvit en portion svafvelbun- 

 den vätgas, och gjuter sedan vätskan i vatten, fås 

 samma citrongula förening af svafvelbunden an- 

 timon med antimonoxid. 



För att utröna beskajffenheten af de två 

 olika fällningar , som syror gifva i en upplösning 

 af svafvelbunden antimon i caustikt kali, af hvil- 

 ka fällningar den första, som är ymnigast, är 

 mörkbrun och den sista, som endast fås i obe- 

 tydlig mängd, är rÖd eller eldröd, upplöste jag 

 portioner af hvardera i saltsyra. Den första lö- 

 sj;e sig utan lämning i saltsyra , med utveckling 

 af svafvelbunden vätgas, som fullkomligt upptogs 

 af caustikt kali. Vid denna lösning inträffar 

 stundom att massan svartnar och ser metallisk 

 ut; det är i synnerhet händelsen då syran be- 

 gynner blifva mättad och blandningen kokas; 

 detta är ej annat än en af hettan åstadkommen 

 sammanskrumpning, som inträffar alldeles lika 

 då fc. ex. selemum i wiörkbruÄt pulver upphettas 



