1 35 



och i det sednare reduceras oxiden af ett svaf- 

 velbundet Väte, som håller mer svafvel än ga- 

 zen, hvilket svafvel utdelas på den svafvelbundna 

 aiiLimon, SbS^, så långt det räcker til] bildande 

 af SbS'*. Jag har försökt, om det sista spåret 

 af fällning, som en sådan upplösning med syror 

 ger, skulle innehålla fritt svafvel, men det är 

 alltsamman enahanda eldröda förening. 



För att bestämma de qvantiteter svafvel- 

 bunden antimon, som kunna förenas med hy- 

 drothyonkali, har jag försökt upplösa svafvel- 

 bundeu antimon , beredd både på torra och våta 

 vägen J i hydrothjonkali. Svafvelbunden vätgaz 

 utvecklas med fräsning, men föreningen kan al- 

 drig fås mättad och grumlaff^ oftast af utspäd» 

 ning. Jag har t. ex. aldrig kunnat få en atom 

 svafvelbunden antimon att upptagas af en atom 

 hj^drothyonkali. Kokas vätskan, så upplöser den 

 mer än den kan hålla upplöst under afsvalning, 

 och låter ej filtrera sig utan att sönderdelas. 

 Utspädt hj^drothyonkali upplöser dessutom min- 

 dre än concentreradt, som vanligen ett ögon- 

 iDlick, sedan vätskan är utgjuten, stelnar till ett 

 mörkbrunt geie'e. Föreningen af svafvelbundet 

 kalium och svafvelbunden antimon sönderdelas 

 således af vatten, alldeles så som antimonoxiden 

 af vatten skiljes ur sin förening med syrorna. 



För att utröna livad som föregår, då svaf- 

 velbunden antimon smältes med basiskt kolsy- 

 radt kali, gjorde jag en dylik sammansmältning 

 med alkali i öfverskott i en retort, hvarvid loo 

 d. svafvelbunden antimon utjagade 17.8 d. kol- 

 syra. Vid upplösning i vatten återstod en por- 

 tion vackert gul crccus antimonii, hvars närvaro 

 gör beräkningen från det fundna datum osäker. 

 Men om man antager att crocus, då alkali i 



