ia6 



efterskott är närvarande , ej kan bildas förr än 

 vatten tillkommer, h vilket jag anser vara det 

 verkliga förhållandet, så måste, genom sönderdel- 

 jiingen, hafva uppkommit KSL'* -}- 6KS^ före- 

 nade med 6SbS3, så att en atom svafvelLundet 

 ialium förenat sig med en atom svafvelbunden 

 antimon; men då vatten tillkom, sönderdelades 

 denna förening och den svafvelbundna antimon, 

 som sattes i frihet, delade oxiden med alkaht 

 och bildade crocus. I detta fall sönderdela lo 

 atomer svafvelbunden antimon 7 atomer basiskt 

 Jioisyradt kali, och 100 d. svafvelbunden antimon 

 utjaga 17.5 d, kolsyra, hvilket ganska nära in- 

 stämmer med det fnndna förhällandet. För att 

 finna hvilket maximum af svafvelbunden antimon, 

 som kan upptagas af en gifv^en vigt basiskt kol- 

 sjrcdt kali, sammansmälte jag i en retort i d. 

 af det sistnämnda med 16 d. svafvelbunden an- 

 timon, i hopp att få tveniie lag, af hvilka det 

 ena skulle vara dubbelsulfuretum och den andra 

 oupptagen svalfvelbunden antimon, men alltsam- 

 man utgjorde en enda stålgrå metalimassa, med 

 ett giasigt, ytterst metallglänsande brott, utan 

 .alla tecken till kristallisation, oiöshg i vatten, 

 äkör och lätt att pulvrisera, hvarvid dengafett 

 jnörk brunt pulver. 



Då basiskt kolsyradt kab sammansmältes med 

 en ringare cjvantitet, t. ex. i d. med ^f d. svaf- 

 velbunden antimon, så får man en lättflytande 

 rödbrun massa, som glödande röker starkt i luf- 

 ten och afsätter antimonsyrlighet, och som stel- 

 nar till en lefverbrun massa, hvilken fått namn 

 af Hepar Antimonii. Den är troligen den mät- 

 tade föreningen af svafvelbunden antimon med 

 svafvelbundet kalium, KS^+2 ^bS^, hvarmed se- 



