att sönderdela det svafvelLundna vätet, eller, 

 hvad som är detsamma, hindra dess bildning. 

 Innan jag lemnar de svafvelbundna metallerna, 

 skall jag omtala ännu en lösning af dem, den i 

 Lasiskt kolsyradt alkali. Da en lösning af sv atVel- 

 bundet kalium ensam eller innehållande någon 

 af de deri lösliga svalVelbundna metallerna de- 

 componeras med kolsyrad kopparoxid, så är den 

 nya kopparföreningen till en stor dA löslig i det 

 kolsyrade alkali, som der vid bildas. — - Att på 

 denna upplösning studera naturen af en dylik 

 förening skulle vara fruktlöst; men deremot fram- 

 ter svafvelbunden antimon en förträfflig lägenhet 

 dertill. Det är bekant att svafvelbunden antiilion, 

 genom kokning, löses i basiskt kolsyradt kali, till 

 den grad att Schéele införde denna upplösnings- 

 method för beredningen af kermes i de äldre Edi- 

 tionerna af Svenska Pharmacopeen. Jag koka- 

 de derföre svafvelbunden antimon med en upp- 

 lösning af basiskt kolsyradt kali, och upptog i 

 kalkvatten de ångor som utvecklades , men der- 

 vid erhölls intet spår af kolsyregas och ändå ha- 

 de vätskan upptagit en portion svafvelbunden 

 antimon, som under afsvalning utfälldes. Den 

 kalla vätskan drog ännu något i gult och gaf, 

 vid öfvermättning med saltsyra, ett ringa spår 

 af svafvelbunden antimon, men alsingen lukt af 

 svafvelbundet väte. Med saltsyrad baryt gaf den 

 sura vätskan ingen fällning. I ett annat försök 

 utfälldes vätskan med salpetersyrad koppar öf- 

 vermättad med ammoniak, h varefter salpetersyra 

 tillsattes, utan att mindsta spår till antimonoj^id 

 visade sig. Detta synes således vara endast en 

 upplösning. Vi veta att svafvelbundne arsenik, 

 molybden, wolfram och till och med jern, upplösas 

 i en ringa mängd, då de, efter fällning i en vätska. 



