i45 



tvetydigt, om en förening verkeligen uppkommit, 

 eller om det svafvelbundna kalium endast sön- 

 derdelat det svafvelbundna kolet till dess det 

 förra upptagit 6 at. svafvel. 



Då vi öfverse de föreningar af svafvelbundet 

 kalium med andra sulfureta, som här blifvit an- 

 förde, samt den mängd af förut undersökta dubbla 

 sulfureta, som träffas bildade i jordens inre, 

 och dä vi erinra att dessa föreningar måste upp- 

 komma genom motsatta electriskt-chemiska egen- 

 skaper, så följer deraf att svafvelbundna metaller 

 måste förena sig af samma skäl och efter samma la- 

 gar som sj^^rsatta, d, a. som sjror odi baser, så 

 att, i dessa föreningar af svafvelbundet kalium med 

 svafvelbunden arsenik, svafvelbunden antimon, 

 svafvelbundet tenn, m. fl., det svafvelbundna ka- 

 lium är electropositift d. ä. föreställer basen, under 

 det att den electronegativare metallens sulfuretum 

 spelar sjrans role. Också hafva vi längesedan 

 af analyserne erfarit att, äfven i de inom mi- 

 neralriket förekommande dubbelsulfureta, svaflet 

 hos det ena varit antingen lika med, eller en 

 multipel med ett helt tal af svaflet hos det an- 

 dra, liksom vi veta att sådan är den allmänna 

 regeln för syrets förhållanden hos föreningarne 

 emellan oxider. Det är således sannolikt alt vi 

 framdeles lära känna en serie af dubbla sulfu- 

 reta analog med salterna. 



VI. Om föreningen af Selenium och 

 Tellurium med kali. 



Vid beskrifningen af Selenium *) har jag vi- 

 sat, att denna kropp till vätet, alkalierna och 



*) Afhandl. i Fysik &c. , 6 H., s. 95. 

 K. V. 4. Handl. 1821, St. J.' I O 



