1 62 



2 granimer stenpulver glödgades med 6 gr. 

 kolsyradt kali, och gaf en mörkgrön, fläcktals i 

 Mått spelande smält massa. Denna, airökt till 

 torrhet med saltsyra, gaf kiseljord i,o4 gr. =: 

 62 procent. Till vätskan sattes caustik ammo- 

 iiiak. Den erhållna fällningen, upplöst i salt- 

 syra, lemnade ett residuum, kiseljord = o.o5 gr. =3: 

 3.5 procent. Med hernstenssyrad ammoniak ut- 

 fälldes, jernoxid o. $91 gr. = 29.5 procent och 

 med kolsjaadt kaii manganoxid o. 062 gr. =: 2.6 

 procent. Fällningen med ammoniak visade med 

 caustikt kali intet spår på lerjord, och förme- 

 delst oyalsxra samt den sist återstående vätskans 

 afdunstning kunde icke eller någon kaik eller 

 talkjord frambringas. 



Den stora förlusten vid denna analys gjorde 

 sannolikt att fossilet innehöll något alkali. 



2.7 grammer stenpulver glödgades med i3 

 gr. kolsyrad Laryt, som gaf en svart hopsmält 

 massa. Med saltsyra afskiljdes kiseljord i.4o5 = 

 62.37 procent. Sedan haryten hlifvit afskiljd 

 med svafvelsyra, utfäldes med caustik ammoniak 



i'ern- och manganoxiden 0.92g gr. = 34-4 procl* 

 jicjvidum afdunstades till torrhet, salmiaken afrök- 

 tes och till återstod erhölls svafvelsyradt natron 

 0.60 = natron 0.203 = 9.74 procent. Dä halten 

 af kiseljord utfallit fÖr liten mot förra försöket, 

 så företogs ett nytt försök med kali, ehuruväl 

 det var att förmoda, att den i lösningen qvar- 

 blifna hinterhalten af kiseljord hlifvit utfälld med 

 haryten. Resultatet var kiseljord 54.27 procent, 

 jern- och mangan-oxid 34.44* 



Vid heskrifningen om detta fossils färg är 

 anmärkt, att färgen utanpå är brun, men inuti 

 grön, hvilket tyckes vara en följd af ytans oxi- 

 dation, och hvilket tillika kan vara. Qtt tecken 



