igo 



en förmycket frikostig öfverflyttning af enskilt 

 förmögenhet till allmänna fonder och cassor, 

 möjligen kan Mifva skadlig för allmän väl- 

 måga, som ändock alltid kommer att utgöras 

 af summan af den enskilta. Dalberg hade mot 

 slutet af sin tjenstebefattning vid hofvet, erhållit 

 i förläning, på sin lifstid, Rådmansö kungsgård 

 med underlydande ^5 kronohemman, mot ett 

 ringa årligt arrende till kronan. Resolution 

 härom är af d. i Juli 1780, men han tillträdde 

 ej egendomen förrän 1782. På detta ställe till- 

 bragte han sommarmånaderna och uppsatte der 

 sitt i synnerhet för natural-historien och lärda 

 resebeskrifningar dyrbara Bibliotek , omgifven 

 af det ädlaste som i lifvet kan njutas, — na- 

 turens och menniskosnillets alster. Dalberg 

 syntes hafva hunnit till beloppet af det capital, 

 han bestämt till gåfvor åt allmänna inrättnin- 

 gar, och fann sig icke mera behöfva den be- 

 hållning han från Rådmansöegendom ärligen 

 kunde upplägga, då han, år 181 5, afstod sin 

 rätt sill denna kungsgård, med alia inventarier 

 af kreatur, redskap, möbler och husgeråd, så- 

 som gåfva åt en åldrig väns son, Can"li-Rådet 

 N. AF Wetterstedt. Att på detta sätt bidraga 

 till en älskvärd tillvexande familles välstånd, 

 är väl det skönaste användande af en förmö- 

 genhet ^ som man genom besparing och klok 

 hushållning gjort för sig sjelf umbärlig. 



Ifrån sitt afskedstagande från holVet, synes 

 Dalberg ej varit der såsom Läkare återkallcid, 

 förr iin den sista natten af Konung Gustaf III:s 

 lefnad, då ii»n på öfver-DirectÖren Theels erinran 

 blef efterskickad, att möjligtvis, genom den kän- 

 nedom han hcide om Konungens krop{),sbeskaf- 

 fenhet, utiinna något medel till lindiing i de 



