2l8 



en upphöjd temperatur utdrifna liiselhaltiga 

 flasspatsyraii. Pargasiten, underhållen i samma 

 eldgrad, hvari de ofvanföre besJniCne fossiiierne 

 afgåfvo deras ilusspatsyra , lider ingeii märkelig 

 förändring i sin vigt och sitt utseende. Men 

 enligt ett äldre försök '''^ , der detta fossil i 

 loldegel utsattes för en glödgning, som med bläs- 

 bälg ökades ända till den grad af hetta, vid 

 Il vilken ett vanligt jernprof reduceras, och der 

 glödgningen tvenne gånger repeterades och till- 

 saramans i trenne timmar underhölls, var glödg- 

 ningsförlusten småningom uppdrifven till 3,02 

 procent. I 8,92 delar kiselhaltig flusspatsjra 

 ingå 1,60 d. ren syra; således bekräftar denna 

 })estämning likväl den ofvanföre upptagna '••■■'"). 

 Med Pargas-Hornblende har jag ej varit i till- 

 fälle att anställa en dylik operation, men man 

 torde likväl, då dessa båda fossilier, enligt livad 

 vi strax skola se, visa en] så påtaglig likhet i 

 sammansättning, kunna ex anaiogiaj sluta, och 

 utan stort misstag corrigera flusspatsyrans qvan- 

 titet till 1,5 procent *''*^. Med afseende å denna 

 correction skoJa vi framlägga resultaten af ana- 

 lyserna, och derjemte anföra en kort yttre ca- 

 rakteristik, 



IX. 



Pargasit,' 



Förekommer i Pargas socken af Finland, 



*) Se förstnämnde dissertation pag, 7 

 f **) Att flusspatsyran vid detta nyssnämnde försök med 

 natron i så stor, och, som det tyckes, i hela sin qvantitet 

 framkommit, torde möjligen härröra äfven deraf, atl i 

 detta äldre försök bränningen undei-hölis i 2 ä 3 timmar. 



***) I den sednare dissertation är | flusspatsyran uppgif- 

 ven för Pargasiten till 2,3 a 3,5, och för Hornblendea 



till 2j22, 



