=37 



den hlifnt glödgad och fått kallna, icke mera 

 T'sar iiägoa dragning i gult. Jag erhöll på 

 detta vis en Tilanoxid, som hade en ren snö- 

 Jjvu färg, sedan jag sex gånger digererat och 

 kokat den ännu vata oxiden med saltsyra. 



Denna method är långsam och förenad med 

 m3'^jken förlust af oxid. Jag försökte derföre 

 en annan, som hörde hespara mig denna för- 

 lust af tid och material, och ändock leda till 

 samma måj. Jag hehandlade den med alkali 

 smälta Rutiien med vatten, upplöste det sura 

 Titansjrade alkalit i saltsyra, och fiillde oxiden 

 iir denna lösning med caustik ammoniak. Den 

 voluminösa fällningen innehöll ännu samma 

 mängd jern som Rutiien sjelf, och detta jeru 

 är med fällningen kemiskt förenadt, ty det kan 

 e] med saltsyra extraheras. Jag öfvergjÖt der- 

 före pricipitatet i en flaska med Hydrotion Am- 

 moniak, korkade flaskan och lät pricipitatet 

 någon tid deruti digereras. Om oxiden inne- 

 håller tennoxid upplöses den nu, och jernet 

 förvandlas till svafvelbundet jern, h vilket, i di- 

 gestion med concenterad saltsyra, upplöses och 

 Titanoxiden återstår ren. 



Titanoxid, beredd på sätt jag nu uppgif- 

 vit, har en ren hvit färg. Glödgas den, så hlir 

 den citrongul ; men efter afsvalning återfår den 

 sin förra hvita färg. Den glödgade oxiden är 

 alldeles olöslig i sja^or , men icke den , som ge- 

 nom kokniug fälles utur lösningen af surt Ti- 

 tansj^radt kali i saltsyra; ty vid dess tvättning 

 med saltsyreblandadt vatten hlifva några spår 

 deraf upplöste. Egenskapen att genomträng^a 

 porerna af det tjockaste filtr er-papper, äger in- 

 gen kropp till den grad som Titan-oxiden , då 

 den hlifvit fälld genom kokning, och har deu 



