s44 



Äf ven med ammoniak synes Titansyran ingå 

 föreningar. Nar man sätter ammoniak till en 

 mjölkig Titanvätska, som icke låter filtrera sig, 

 så bilda sig genast sammanhängande tlockor , 

 som ganska väl kunna filtreras och utiutas, och 

 då en Titanlösning sönderdelas med ammoniak , 

 så uppkommer en voluminös fällning , som till 

 utseende mycket liknar lerjord. 



St, Neutrala Titansyrade Salter. 



Af de sura analyserade salternes samman- 

 sättning är det icke möjligt att med någon san- 

 nolikhet sluta till Titansyrans mättnings capacitet. 

 jTag måste derföre upptänka en annmi method, 

 och fann ändteligen följande för ändamålet mest 

 tjänlig. Smälter man Titansyra med kolsj^^radt 

 alkali, så uppstår fräsning och kolsyra bortgår. 

 Härvid bildas, på sätt redan förut är anfördt, 

 tvenne skarpt åtskiljda lager, af hvilka det öfra 

 består af öfverflödigt tillsatt kolsyradt, och det 

 andra af neutralt titansyradt alkali. Något Titan- 

 syra, fastän icke i någon betydande mängd, 

 innehåller äfven det Öfra lagret. När man nu 

 noga känner qvanliteten af Titansyra och alkali, 

 så kan man utaf den bortgångna kolsyrans syre- 

 halt sluta till Titansyrans; ty antingen må- 

 ste båda vara lika, eller är den ena en mul- 

 tipel af den andra. För att få se om detta för- 

 hållande verkeligen af erfarenheten bekräftades, 

 pröfvade jag på detta sätt först andra electro- 

 negativa kroppar, hvars syrehalt redan är be- 

 kant. Jag smälte tillsammans i en liten och lätt 

 platina-degel, satt öfver en spiritus-lampa med 

 dubbelt luftdrag, afvägda qvantiteter kiseljord 

 och kolsyradt kali, och vid hvarje försök stämde 



