253 



oafgjofdt om det innehållit liolhunden Titan , 

 som genom alkalits medverkan syrsatt sig på 

 luftens och kolsyrans bekostnad. 



Försök att reducera Titansjran och att 

 förena Titan med Svafvel, 



Vauquelin, Hecht och Laugier hafva för- 

 sökt att reducera Titan-oxiden med kol. De 

 hafva merendels erhållit kolhunden Titan, och 

 derjemte något litet metallisk Titan, hvarom 

 det för öfrigt ännu synes ovisst, att den ver- 

 keligen var metallisk. De hafva funnit den vara 

 olöslig i alla syror äfven i kungsvatten. I alla 

 fall hade det varit svårt att på detta sätt be- 

 stämma Titan-oxidens syrehalt, hvilket likväl 

 var hufvudändamålet med mina und.ersökningar. 

 Som den kolhundna Titan kunde innehålla myc- 

 ken blandning af Titan-oxid, hade jag till och 

 med, genom dess förbränning i syrgaz, säkert 

 icke erhållit några öfverensstämmande resultat. 



Nyligen hafva Faraday och Stodart, under 

 sine arbeten med stål, förgäfves försökt att le- 

 gera Titan med Jern, ehuru de dervid användt 

 en ganska hög grad af hetta: ett resultat, som 

 redan förut Vauqlelijv och Hecht vid sine för- 

 sök erhållit *). Jag försökte förgäfves att le- 

 gera Zink med Titan. Jag blandade Titansyra 

 med en stor mängd fin filspån af destillerad 

 Zink (^som löste sig i saltsyra utan ringaste 

 återstod) och inlade blandningen i ett i ena 

 ändan tillblåst barometer-rÖr af tjockt och gan- 

 ska svårsmält glas ; massan betäcktes med ett 

 tjockt hvarf zinkspån, röret utdrogs till en fin 

 spets, ställdes derpå i en med sand fylld hessisk 



*) Journal des Mines N:o i5 pag. 23. 



