•555 



Sedan jag förgafves gjort alla dessa försök 

 för att komma till något nöjaktigt resultat, lät 

 jag ångor af svafvelbundet kol stryka öfver 

 glödande Titansyra, och detta förfarande ledde 

 ändteligen till ett afgörande resultat. Men äfven 

 med denna method, hann jag först efter många 

 fruktlösa försök till målet. Jag erhöll väl alL 

 tid svafvelbunden Titan, men all Titan förena- 

 des icke med svafvel, och den pulverformiga 

 svafvelbundna Titan var blandad med Titan- 

 syra, hvilken likasom i de föregående försöken, 

 hade antagit en svart färg". 



För att bekomma en ren svafvelbunden 

 Titan har man många försigtighetsreglor att 

 iakttaga, och det lyckades mig först sedan jag 

 nio gånger erhållit en svafvelbunden Titan, som 

 vid förbränning alltid lemnade olika qvantiteter 

 af Titansyra. Sedermera har jag förnyat ope- 

 rationen ännu fem särskilta gångor och alltid 

 erhållit en svafvelbunden Titan, vid hvars för- 

 bränning resultaten voro likstämmige. Det för- 

 farande och de försigtighetsmått jag härvid iakt- 

 tog voro följande: 



Titansyran fick ej användas i pulverform , 

 ty då var det möjligt att mechaniskt skilja den 

 svafvelbundna Titan från Titansyran. Hade jag 

 pulverformig oxid så utrörde jag den med vat- 

 ten till en tjock gröt , och prässade den starkt 

 mellan sugpapper. Härigenom bekom jag sam- 

 manhängande stycken, som ännu efter glödg- 

 ning behöUo sin form. Titansyra, erhållen ge- 

 nom förbränning af svafvelbunden Titan, måste 

 äfven väl på det sättet behandlas, emedan hon 

 genom svallets förbränning blifvit porösare. På 

 detta sätt beredd och glödgad syra inlades i 

 ett porcellainsrör. Ena ändan deraf förenades 



