562 



lertid tärltä thig detta negativa resultat, ly el- 

 jest skulle jag redan vid de föregångne fÖrsölsen 

 halva förmärkt, att porcellainsrören , i li vilka 

 försöken gjordes, voro angripne; det vore likväl 

 interessant att försöka, om icke vid höere vär- 

 megrader än dem jag hade att tillgå, kiseljor- 

 den och lerjorden afveu kunde, genom svafvel- 

 bunclei: kol, reduceras till svafvelhundna metaller. 



Om den biåa fällning j, som uppkommeri TitaU" 

 lösningar med Zink, 3 em och Tenn, 



Man har ansett denna blå fällning för titans 

 oxid *), dock utan att det behörigen kunnat 

 bevisas; ty man kunde äfven så väl hålla den 

 för titansyra, som antagit en förändrad färg. 

 De flesta omständigheter tala likväl derföre, att 

 den blåa färgen härrör af en oxid **). Är en 

 upplösning af titansyradt kali i saltsyra fullkom- 

 ligt klar, innan den kommer i beröring med zin- 

 ken , så blir den blå vätskan det äfven i början, 

 och en blå fällning ansätter sig först när kärlet, 

 efter zinkstångens uttagning, täppes. Fällningen 

 blir, äfven i fullt täppta kärl, efter någon tid, 

 hvit. Fäller man den klara blå vätskan, utur 

 hvilken man nyss uttagit zinkstången, med cau- 

 stikt kali eller ammoniak, så uppkommer en blå 

 fällning 5 som snart blir hvit, under det att en 

 mängd gazblåsor utvecklas ur vätskan, som aro 

 Yätgaz. Oxiden är således i stånd att sönderdela 

 vatten. Att detta skedde så hastigt vid tillsals 



*) Som mg \ denna afliandling sökt visa, ätt hväd 

 man hittills kallat Titanoxid, är en syra, och jag kallalf 

 denna syra Titansyra , sä måste följaktligen hvad man an- 

 nars ansett för Titailoxidul kallas Titanoxid. 



**} I reductionslågan af blåsröret fårgas TitaiisyraB 

 hlå med fluäseriia. 



