564 



paktadt, med ingen metalloxicl sä m jeten likliet 

 som med tennoxiden. Båda äio svaga syror, 

 som pä torra vägen med fräsning utdrifva koi^ 

 syran ur kolsyrade alkalier, och ingå ri^ed al- 

 kalit saltartade föreJiingar. Båda utdrifva dei vid 

 en qvantitet koLsyra, hvars syre är lika med den 

 använda metall-syrans '■-^. Båda äro efler glödg- 

 ning absolut olösliga i de starkast^ syror, och 

 bådas föreningar med sådana syror, som äio 

 flygtiga eller af elden förstöras, qvarlemna efter 

 giödgning ren tennoxid eller ren titansyra. 



För titansyran måste man, i anseende till 

 dess raättnings-capacitet och dess förening med 

 pxalsj^ran, antaga antingen 2 eller 4 atomer 

 syre. Hr Prof. Berzelius har för tenrjoxiden 

 antagit 4 atomer syre, Då titansyran måste 

 liafva lika många atomer syre, så väger följakt- 

 ligen en atom titan 778,20, 



*) Jag smälte o,3i3 gr. glödgad tennoxid, beredd af 

 tenn med salpetersyra, med 3,586 gr, kolsyradt natron. 

 Smälta massan vägde 3,8o5 gr., således A'oro 0,094 kol- 

 syra bortgångne , hvilka innehålla o,g68 syre. o,3 1 3 tenn- 

 oxid innehålla 0,067 syre. Smälla massan hade älven häi* 

 ^ydeligCn delat sig uti tvenne lag, 



