■å<]l 



P= — - -2-, 9- 



f^P , C«/3'— «/3)^ 



c» 



~./3/>' ^^ «-/3/^ 



Grunden till nyss anförda resultater är 

 ganska enkel. Så vida nemligen eqvationernQ 

 j zza a: ^ b 



tydligen representera den på glaset fallande och' 

 den efter tvenne brytningar och m reflexionei? 

 ur glaset utgångna strålen, är tydligt, att, med 

 tillhjelp af eqvation 



qzzap-^b^ 

 den sednare ajf dessa kan sättas tinder formeÄ 



j-= ((a — ^p) öj 4- /3 ^) x-{- (cs'— -/3» a + /3V» 

 det är, under formen 



som, difierentierad i afseende å a såsom enda 

 variabel, förvandlas till 



(jx,^-^p^ oc-\- oi — Q>'pr±o . , * 4 (6). 



Då nu (Ji^i C^D» combinerade, naturligt* 

 vis måste giiVa coordinaterne x och j för den 

 punkt, dit de genom eqvationerne 

 j — qzz aQx — /?) 



betecknade begge strålar ifrån objecteti efter 

 två refractioner och m invändiga reflexioner, 

 sammanlöpa , så följer , att i dessa hesge eqva- 

 tioner, för jCj j-^ kan insättas p\ q : hvaraf 

 således 



q'- C(^p'-\- Q>') q —{(en, — Qp)/J^a/-^'p) «= o I 

 CA — (^pJp'+ct'~-l^'p = o > 



derigenom dessa begge storheter bli gifna på 



nyss förestående sätt^ 



Att för öfrigt den på detta sätt bestämd^i 



bild, ehuru endast deducerad såsom <le strålars 



sammanbrytniiigspunkt , sorix ligga i det genom 



