3^ 



strädker sig åt vester. Norr om nämnde by 

 äger landet ett jemnt sluttande läge åt öster. 

 Denna sandås hestår af gröfre kiselsand samt 

 något snäckskal, hvaribland en eller annan 

 sandsten, rundslipad af hafsvattnet, upptäckes. 

 På flere ställeil mångdubblas denna Landborg 

 genom smärre sandåsar, som äro parallela med 

 sjelfva hufvudäsen, och emellan desse bildas 

 här och der ett eller annat mindre träsk. Öster 

 om denna Landborg möter alltid Alf\^ar, ett säm 

 kert bevis att åsen af hafvet blifvit samman- 

 förd. Denna Alfvar är likväl mer eller min- 

 dre betäckt af sand och mylla. 



§. .. 



Jordmoner ''). 



Af söndervittrad kalksten, blandad med 

 växtmylla, uppkommer en egen jordmon, känd 

 på Öland under namnet Örjord. Den intager 

 Öns största scala (hela det så kallade Midtlan- 

 det) och anses för ganska god åkerjord, då den 

 äger tillräckligt djup. Man bÖr likväl anmär^ 

 ka, att der denna jordmon är grund och kalk- 

 hällen således ligger högt, drifves vegetationen 

 med största skyndsumhet, hvaraf den erhåller 

 ett spensligt och alpiskt utseende, och ofta un- 

 der torra somrar lider. Dessutom tyckes kalk- 

 jorden verka på vegetationen på ett eget be- 

 synnerligt sätt. Den växtordning, som allmänt 

 är känd under namnet Primulaceaj, förekommer 

 här alltid utan stängel, t. ex. Androsace fari- 

 nosa /3) acaulis, Androsace septentrionalis /S) 



*) Smärre afvikelser i detta ämne måste i en allmän 

 beskrifning öfverses, de förminske» derföre icke sanningen. 



