284 



§.3. 



Tratten 



finnes ganska godt och hälsosamt på Ön, ehuru 

 det icke är fullkomligt rent, utan kalkhaitigt. 

 Under västra Landboigsåsen utflyta, ur sjelfva 

 lialk väggen, här och der källsprång, i hvilkas 

 små afloppsrännilar flere sällsyntare växter fö- 

 rekomma, såsom: Veronica Anagallis L., Aira 

 aquatica L. , Epilobia, Bidens cernua L., o. s. v. 

 Den skönaste af dessa källor är Resmo källa, 

 som af Linné, sid. 6d>, omtalas. Dessa källor ut- 

 torka nästan aldrig; deremot händer det rätt 

 ofta, att de byar, som äro belägna på Midl- 

 landet och måste uppfylla vattenbehofvet med 

 brunnar, under torra somrar lida en förskräcklig 

 vattenbrist. Orsaken är, att nämnde brunnar 

 ej kunna gräfvas särdeles djupa, emedan kalk- 

 berget snart möter. 



Flera källor äga svagt mineral-vatten. Af 

 dessa böra nämnas : i Svartkälla i Wickleby 

 socken. 2 Abrahamskälla i Runstens socken. 

 3 Glöinminge källa vid GlÖmminge. 4 Liind-^ 

 torps källa vid Högsrum. 5 Långlöts Surbrunn 

 på kyrkogården. 6 Krassekärrs källa i Gerds- 

 lösa socken. 7 Svartviks och 8 Hunnerums 

 källor, begge i Boda socken. För vegetationens 

 kännedom på Ön är kunskapen om dessa käl- 

 lor af mindre värde. 



Trenne smärre insjöar finnas i Högby soc- 

 ken: I Hornsviken i mil lång, j mil bred, 

 ganska angenäm ooh fiskrik faller ut i Calmare- 

 sund. 2 Wedby och 3 TFedborms träsk äro begge 

 små och obetydliga samt hafva sina utlopp i 

 Hornsviken. I den förstnämde af desse, som 

 är den betydligaste, finnes några egna växter. 



