^4 



denna nyé sand, som saknas hos en äldre och 

 som Bland annat förorsakar skillnaden mellan 

 bådas vegetation. 



Då jag nu vill leda uppmärksamheten när- 

 mare på det samband , som är mellan de anför- 

 da grundens bildningar och vegetationen, så 

 synes det väl lämpligast att begjnna med det 

 som är mest ursprungligt och mest eget för 

 Öland samt af största inflytelsen på det Öfriga: 

 nemligen med dess Södra eller Stora Alf var. 

 Det är väl otvifvelaktigt att landets anförda 

 sänkning mot södra ändan i allmänhet utsätter 

 Alf våren på ett särdeles sätt för vissa vindar 

 eller beröfvar den det skygd, som på Öland 

 mer an annorstädes synes nödvändigt för en 

 yppigare vegetation; att Alfvaren i sig sjelf be- 

 står af den skarpaste och mest sönderspruckna 

 kalkflis, som finnes i IS orden, och att den i 

 högsta grad saknar jordbetäckning. På detta 

 som en sjö släta stenfält ser man den röda 

 kalkstenen söuderremnad i rutor, mellan h vil- 

 ka blott de smärre sprickorna äro liksom till- 

 stoppade af gräs, så att det hela på afstånd 

 från ett upphöjdt ställe ser ut nästan som en 

 Landtcharta , men de större remnorna stå öpp- 

 na till ett obekant djup och tyckas med ett doft 

 sorl ge tillkänna att jordens inre tillegnat sig 

 ett vatten, i brist hvaraf jordytan under högsta 

 sommaren förbränner. Derjenite tyckes Alfva- 

 rens nedsänkta läge mellan de båda Litndtborgs- 

 åsarna, äfvensom dess stora vidd i vissa fall 

 ansenligt bidraga att här samla en solhetta , som 

 på intet annat ställe hos oss lärer vara bekant. 

 Vegetationen blir således till största delen verk- 

 ligen nödsakad att öfvergifva sommaren och fly 

 till hösten och våren, så att detta fält tvenne 



