329 



sluta de tre föregäenrie afdelningama. Det samma 

 gäller om genera, så att det i]erde slägtet i hvarje 

 lerets är summan eller ett sammantag af de trenne' 

 föregående -Q. Häraf blir Usnea den mest full» 

 ändade Lafbildning eller den, som framställer 

 alla Lafvarnas delar uti den innerligaste förening 

 med ett bostämdt sträfvande till kransform, som 

 är den högsta i Vextriket '•'*). 



Slutligen får jag utbedja mig, att man ej 

 misskänner föregående uppställning for det syin- 

 meiriska i dess byggnad. Det är ej möjligt att 

 på annat sätt construera ett verkligen naturligt 

 system, tj öfverallt i naturen träffas en enhet 

 (^eiler närmare och fj armare likhet) , som For- 



*) De trenne föregående i hvarje krets utgöra åter en 

 underordnad krets, hyilken kunde förenas till ett slägte; 

 ungefar så tar Doctor Wahlenberg Lafvarnes slägten. 

 Det förorsakar ingen i'ubbning uti systemet, utan blifva 

 då följande i6 slägten: 



A. Coniothalami. i) Lepraria, 2) Isidium. 3} Spiloma. 

 4) Variolaria. 



B. Mazediati. i) Calicium. 2^ Coniocybe. 3) Sphaero- 

 phoron. 4) Roccella. 



C. Gasterothalami. i) Verrucaria. 2) Endocarpon. 3) 

 Lecidea. 4) Gyrophora. 



D. Hymenothalami, i) ParJjielia. 2) Peltidea. 3) Baeo- 

 myces, 4) Usnea, 



Pä samma sätt kan hvarje krets reduceras till ett 

 slägte ; äfvensom man skulle kunna tillägga lika så många 

 öfvergångsslägten. Det ändrar icke systemet. 



**) Det är ock Usnea, som ursprungeligen i Svenska . 

 språket kallas Laf^ ehuru Botanisterna sedermera fästat 

 och utbredt ett vidsträcktare begi^epp vid detta namn. 

 Linné ställde äfven Usneae högst. — Föregående upp- 

 ställning är i grunden densamma, som jag fiamställde i 

 en liten afhandling: Dianome Licheniim, Lund 18 17. 

 Att Demonst. Waulenberg nu äfven antager analogien . 

 med Svamparne till grund för Lafvarnes uppställning 

 torde vara «tt stöd derföre. 



