troligt att Norra Asien äger flera E^uiseti-arter» 

 gemensamma med. Europa , fastan hittills blott 

 a:ne blitVit der anmärkte ^). 



Vid anställd granskning af E^iäseti-ariev* 

 na, fann jag, att E. giganteum Thunb. verkeli- 

 gen är specifice skild från den Linnaeiska arten 

 af samma namn, hvilket redan Professor Will- 

 DENOW förmodat ^); jag har trott, att en när» 

 mare bestämning af dessa arter torde vara nyt- 

 tig, samt har härmedelst den äran framlemna 

 en korrt afhandling derom, 



I. Eqiiisetuin Thunhergii: caule subsimpliciter 

 ramoso subtenui multangulato, ramis longis 

 subfmiicularibus paucis spiciferis, vaginis con- 

 strictis: dentibus persistentibus sphacelatis. 

 E. gigantewn Thunb. pr. Fl. Gap. p. post. 

 p. 171, baud vero Linnsei. 

 Hab. ad Promontorium bonas spei: Professor 

 et Commend. Thujvberg. — Tj., 



Caules subtenues s. crassitie penn^e anse»- 

 rinae, ca vi, subadscendentes , vaginati, multisul- 

 cati angulatique, scabri, subsimpliciter ramosi: 

 ramis verticiilatis , paucis, 3 — 5, e basi vagi- 

 narum exeuntibus, longis, tenellis, subfunicu- 

 laribus, flexuosis, patentibus, apice spiciferis, 

 rarius uno alterove ramulo instructis, viridi- 

 bus. Vagin(E constrictEe, multidentatas, virides 

 1. subfuscescentes : dentibus minutis (prascipue 

 in ramorum vaginis), lanceolatis, acuminatis, 

 margine membranaceis , medio et apicem ver- 

 sus sphacelatis s, ustulatis. Spicce terminales. 



^) E. arvense L. , palustre L., c.f.r. Humb. de distri- 

 butione geogr. plantar. p. 187. 



8) "Equisetum gigantenm Thunb. prod. p. 171 est 

 sine dubio alia species." Willd. Sp. Pl. T. V. p. 10. 



