398 



3. Återstår ändteligeii, att äfven determinera z. 

 Till den ändan multiplicerom med M eqvatio- 

 11 en (7), så blifver 



Jif {[Mv ^ H)Mv Jf HM<v -iriP—Q)^^-^ ~^' 

 h vårföre , då KM v = — HK — K^-.zy 

 och HMv=z~-'H'' —HK.z> 

 samt M-v -\- Ifz= — Kz , 

 och ÄI1! zz — H — . Kz , 

 hUfver alltså igenom substitution 



QUJV-- HK-- K^. z) (z* -- O ) 

 + (^HKz-\-K'z* — iy= — UKz-\-MP — Mq\ zS~^' 

 det vill säga, efter verkställd hyfsning, 

 rH^^K^-VMQ-^MP^. 



^^-C ImFn^Hik ^;^-'=o--(9}^ 



Denna eqvation bestämmer alltid tvenne 

 re'ela värden för z, nemlig'en: 



och s"i ■"" 2{MN~~HK) 



r . rr. '2{MN—HK) V 



;= Cotaim 5 ( Are Team ~- — — — J 



hvilkas product z'* z" är = — i ; och gifver det 

 ena af dessa värden , substitueradt i stället för 

 z uti eqvationen (8), den räta linea, omkring 

 hvilken det antagna systemets rotations-moment 

 Liifver ett maximum^ då deremot det andra 

 gifver den räta linea, omkring hvilken samma 

 rotations-moment blifver ett minimum, ^egge 

 dessa räta lineer kallas med ett gemensamt 

 namn Principal-ajchir ; och, om maximi-axeln 

 antages till att definieras genom denna eqva- 

 liou : 



My + Mzx-^ H— ^z' = o .... (lo)', 

 blifver minitni^axeln alltid delinicrad geaoni 

 följande 



