M 



400 



\ [H^-K^ +MQ-MP) ( I - 3 2» 5 



d^R>._ (+ 2 (MJV — HK) z(z^ — 3)S 

 dz*)~ (i + z*)3 1 



(jr 7} 

 — — J = O, och följ- 



ak tel i gen 



{MN-HK) {z^~i) - {H^-K^-\-MQ-MP)z, 

 blifver alltså 2 (y)/ZV— ^Ä) (:s^ — 3) = 

 2 (//2 ^ 7^:2+ ^(^ — MP) z — 4 {MN— HK\ 



2 {MN -^-. //j^) s (s^ — 3) = 



12 {E^ — K^-\-MQ~'MP)z'^^å,{MN—HK)z, 



[H"- — K"- -Y MO -- M P){x — -3^^)) _ 



+ 2 {MN^HK) z (2* — 3) 5 - 



samt i anledning af allt detta, ändteligen 



{H'--'K'''\-MQ'--MP){MJV-^HK){i'—z^l 



~-^4{MN—HKY ,z i"^ 



-{{m~K^-\-MQ-MPy'\-4(M]V-HK)^).z; 

 hvaraf, då z' och z'\ enligt hvad tillförene he^ 



vist är, alltid aro af olika tecken, och { ) 



för ingendera af dessa värden kan. vara —o, är 

 alltså klart, att i?, för livar och en utaf dem, 

 nödvändigt blifver antingen ett Maximum eller 

 ett Minimum; samt för det första alltid ett Maxi- 

 mum^ och för det andra ett Minimum. 



§• 4- 



I. För att använda detta till att finna san- 

 nolikaste resultatet utaf en mängd observatio- 

 ner öfver ett phenomen, för hvilket en lineär 

 fuuction måste gälla , antagom att AjBjCjD &c. 



