63 



förlängning af timren eller vrängerne, som der 

 gingo 7 tum öfver relingen. Arbetet var med yt- 

 tersta granlagenliet gjordt; och framdelen, som, af 

 den öfverliggande jordmassan, var minst skadad, 

 visade ännu en särdeles vacker skapnad. Den 

 svarta jordmassan, uli hviiken fartyget med fram- 

 delen stod inbäddadt, var, ett par famnar fram- 

 om förstäfven, tvers afskuren och möttes der af 

 en klappurbädd, som hade allt utseende af att en 

 gång hafva utgjort sjö- eller hafsstrand. 



Vid kanalens Öfre ända, uppemot Mälaren, 

 men allenast 3o alnar ifrån stranden, mötte li- 

 kaså ett 2 fots mäktigt lager af en svartaktig 

 jordmassa, blandad med mer och mindre multna- 

 de sjöväxter, qvistar och spånor, hviiken sträck- 

 te sig till vid pass 25 alnar i längd, efter kanal- 

 linien och tvers öfver hela kanalen. Detta jord- 

 hvarf möttes här, icke af klappursten, utan af 

 en mängd groft, rundt timmer och annat virke, 

 inbäddadt, dels i nämde jordmassa, och dels i 

 den mot höjden mötande sand- och klappurmas- 

 san, som sedan fortfor hela kanalen utför. Straxt 

 nedanom detta jordhvarf och timmerlager, fanns, 

 vid 7 fots djup under jordytan och 4 fots djup 

 under mälarvattnet, ett jernankare af den stor- 

 lek som för barkasser vanligen brukas. Det hade 

 fyrkantig lägg och en ring vid krysset: alldeles 

 likt ett annat ankare, som sedan fanns längre upp 

 emot mälarstranden ibland de fartygs-vrak som 

 vid kanalens utlopp der upptäcktes, och h varom 

 längre fram namnes; och alldeles likt det ankare, 

 som 1 798 fanns i Åkers lilla insjö vid Trollhättan, 

 112 fot öfver Götha Elfs vattenbryn, nedanom 

 Trollhätte-fallen '••). 



*) Denna insjö, hvars stränder borde genomgräfvas och 

 sprängas till erforderligt skeppsdjup, blef uttappad lill 



