65 



Af de förslager som tid efter annan blifvit 

 uppgifne till segelfarts öppnande mellan Mälaren 

 och saltsjön på detta ställe, hafva ock alla, intill 

 år 1774 fästat sig vid vägen genom Engelbrechts- 

 grafven och Saltskogsfjärden åt Strömsviken, så- 

 som den lättaste och minst kostsamma att verk- 

 ställa. Men sedan denna väg nu fanns så upp- 

 grundad, att man ej en gång med ökstock kunde 

 komma derigenom, och den tillika var nära 3 

 gånger så lång, samt Strömsviken dessutom all- 

 tid skulle blifva en ojemförligt sämre hamn än 

 Egelsta- viken; så voro skälen för vägen åt sist- 

 närade vik, öfvervägande dem för vägen åt den 

 förra, helst som dertill kom en dryg pretension 

 om ersättning till ägaren af Ströms egendom. 



Vägen åt Engelsta-viken var väl, såsom 

 sagdt är, icke mer än tredjedelen så lång, och 

 hamnen der alldeles förträfflig, men deremot var 

 näset, som skulle genomskäras, på det högsta stället 

 hela 5o,i fot högre än vattenytan i Saltsjön, och 

 jordmån här, liksom i öfra kanalen mellan Mäla- 

 ren och Maren, klappurblandad sand med in- 

 blandade större och mindre jordstenar, från 1 

 till och med 200 kubikfots storlek. Och när der- 

 till kom, att en så ofantlig stor jordmassa, som 

 här skulle bortrymmas, måste med skottkärror 

 'föras hela 200 alnar från kanalen, uppför höjder, 

 som på denna längd lutade icke mindre än 5o 

 a 60 fot uppför, så är lätt att begripa, att en så- 

 dan gräfning skulle blifva både besvärlig och dyr. 

 Gräfning ägde dessutom icke rum längre ned än 

 till vattenytan, utan måste för vattnets skull, så 

 väl här som mellan Mälaren och Maren, kanalen, 

 derifrån ända ned till botten, upptagas till hela 

 14 fots djup, medelst muddring. 



K. v. A. Handl. 7832. 5 



