68 



eller kanske liiltals syiiUs iKifva nlfliiliL cii vaL- 

 lenador, som i saiuliMi hade tccknaL sin väg inetl 

 cii ännu ([varsittandc ockeilarg pfi sandkornen 

 ocli don deri liggande klappuren. 



Likväl synles ingen sädan orkerfärg, hvarken 

 öfvcr eller nnder sjelfva sandsLensliällen, men 

 deremot var hon lliicktals ofverdragen med en 

 lerskorpa, som, för lindrig vidrörning, liiU loss- 

 nade derifrän. Att det liopgyllrande eller bindaii- 

 de gluten i sandstenshällen är kalk, synes tydli- 

 gen dcraf, att den IVäser och sönderfaller med 

 syror. 



Utom den nyssnämde stora niergelkörteln, 

 af minst 5o kubikfamnars innehall, och som för 

 dess benägenhet att sönderfalla och nedrasa, må- 

 ste hel och hällen bortföras, funnos tvenne an- 

 dra af samma slag, längre ned i kanalen, och 

 som medförde enahanda oliigenhet för kanalar- 

 betet. De lägo alla tre, löst inbiiddade i sand- 

 massan, och gåfvo, genom sin randning, tydligen 

 tillkänna, att de icke blifvit danade der på stäl- 

 let, utan genom någon våldsam rörelse eller stjelp- 

 ning ditvräkte och sedan öfverfyllde. Deras mas- 

 sa bestod nemligen af en grå- och h vitrand ig 

 mergel, b vars parailela ränder eller lager icke 

 hade i dem alla samma lutning mot horisontal- 

 linien, utan till hela 3o å /[O grader olika, och 

 i helt olika väderstreck, så att, då randerne i den 

 förstnärada körteln lutade 3o grader mot vester, 

 lutade de i den andra, -jo grader mot norr, och 

 i den tredje 65 grader mot öster. 



Utom dessa 3:ne, föreföllo i kanalen inga 

 flera mergelkörtlar, men tvenne i den nedra och 

 tvenne i den öfra, som bestodo af vanlig tegel- 

 lera utan inblandning af kalk. Dessa voro alla 



