82 



hvars n-iirvnio i betydlig qv.inlilel rcclaii för 1)1 "is- 

 rörcL tillkiinnagiivit sig. Försök gjordes all upj)- 

 hämla hvad som värmen utjagat, i ett förlag, 

 hviikct, efter afrökniiig, visade en icke viigl>ar 

 hvit aidöpning, som reagerade svagt siir. Denna 

 arseniksyrlighet, om den iin såsom siidan ingalt 

 i niincMalets sammansättning, och icke nu till- 

 kommit genom en börjad sönderdelning af det 

 arseniksyrade saltet, var i sA ringa qvantitet, att 

 den kan alldeles förbigås, samt hela glödgnings«4 

 förlusten således antagas vara vatten. 



B. Det glödgade profvet smältes i platina* 

 degel, med tre gånger sin vigt fatisccradt kolsy- 

 radt natron, till fullkomlig lluss; löstes i vatten,» 

 som utdrog de med alkalit förenade syrorne> tilli- 

 ka med en del af lerjorden. Det olösta, svart af 

 kopparoxid, behandlades med utspädd saltsyia, 

 hvaraf det med lätthet upptogs, lemnandc ett 

 med fina qvartzkorn blandadt, blekrödt ämne^ 

 h vilket under fortsatt digestion, men alltid i ut-* 

 spädd syra, ej synbart förminskades. Detta upp- 

 togs, och, efter vägning, sönderdelades genom 

 smältning uti surt svafvels^-radt kali, hvaraf er- 

 hölls kiselsyra blandad med litet jernoxid, kop- 

 paroxid och lerjord. 



C Kopparlösningcn blandades med kaustiL 

 ammoniak, och digererades dermed något. Fäll- 

 ningen, lik en blandning af jernoxid och lerjordy 

 afskildes. Vätskan behandlades i kokning med kau-* 

 stikt kali. Kopparoxiden upphämtades och vägdes^ 

 efter långvarig tvättning med kokhett vatten. Uti 

 vätskan fanns en liten portion lerjord, som am-i 

 moniaken utdragit och som kalit nu upptagit. 

 -iwi D. Det som ammoniaken i C afskilt, var 

 jernoxid, lerjord, och kiselsyra med elt spär af 

 koppar, h vilka på vanligt sätt behandlades och 



