97 



då jernoxidsalter blandas med jernhallig blåsyra, 

 d. ä. med dubbelcyanuren af jein och väte, ulom 

 det, att dertill kunna användas: cjanjernnatrium, 

 cyanjernammonium o. s. v.; frågan är således ic- 

 ke, om berlinerblått aldrig existerar utan att hålla 

 kalium, utan om det med cyanjernkalium fällda, 

 aldrig kan erhållas fritt från kalium. 



Jag försökte alt i en upplösning af jernchlo- 

 rid i vatten indrypa en mycket utspädd upplös- 

 ning af cyanjernkalium, utan att utfälla hela jern- 

 halten, och jag lät sedan massan digerera tillsam- 

 man vid lindrig värme omkring en timme, hvar- 

 efter den silades och tvättades. Först gick jernso- 

 lutionen gul igenom, sedan blef det genomgående 

 tvättvattnet färglöst och derpå åter gult. Det gaf 

 icke blå fällning med den genomgångna jernso- 

 lution. Tvättningen fortsattes så länge tvättvatt- 

 net gick gult igenom. Den gula vätskan, afdun- 

 stad till torrhet och bränd, lemnade omisskänn- 

 liga spår af kali. Uttvättningen gick långsamt, 

 emedan berlinerblått efter hand täpper papperels 

 porer, men slutligen gick vätskan färglös igenom 

 och gaf inga reaktioner. Det på filtrum varande 

 berlinerblå hade behållit sin ursprungliga mörk- 

 blå färg, och den efter dess förbränning återstå- 

 ende jernoxiden, kokad med sin 3:dubbla volum 

 vatten, gaf deråt icke egenskapen att återställa 

 jden blå färgen på ett med ättika svagt rodnadt 

 jlackmuspapper. Vätskan afsilades och afdunsla- 

 des. Den lemnade en liten fläck, och då denne 

 med ett vått och rodnadt lackmuspapper betäck- 

 tes, uppkom en synbar reaktion för alkali. Om 

 detta försök å ena sidan visar, att tvättningen ej 

 absolut undanröjt det sista spåret af alkali, så 

 ådagalägger det dock å den andra, att det kunnat 



K. v. Ä. Handl rSSs. 7 



