iu8 



v. IIoi.GF.RS analylisku förfarande leiiiiiar myc» 

 kel att önska. PSarvaro af bcrvlliiirn , Iwilkcn lian 

 trott sig dcri linna, är någon ting ovanligt, llaii 

 fann, att kolsyradt alkali ur det oxiderade, ut- 

 drog en jord, som äfven löstes af kaiistikt kali, 

 livaraf han slöt, att denna var bery Hjord, ulan 

 att vidare försöka om den gaf söta saker eller 

 om den frambragte det karaktcristika cuibbelsaU 

 tet med lluor och kalium. 



För att göra en riktig analys af denna me- 

 tallmassa, hade fordrats att fa välja de olikt be- 

 skailadc delarna deraf, och undersöka hvar och 

 en för sig, hvarigenom säkerligen bestämdare re-» 

 sullat kunnat erhållas. — De jernspån jag deraf 

 erhöll, syntes hafva under fdningsarbetet fallit på 

 golfvet, och varit derifrån upphämtade, hvaraf 

 det hände, att jag bland de olösliga delarna i ett 

 prof erhöll sand, tcgelmjöl, små korn af stenkol, 

 trädstickor m. m. Jag drog derföre spånen med 

 magnet under vatten ett par gånger, och fick 

 dem på detta sätt nära, men icke fullt fria från 

 dessa främmande inblandningar. 



Jag har försökt Irenne metoder till jernets 

 upplösning. 1:0 lösning i saltsyra. Massan utveck- 

 lar då en stinkande vätgas, lik den som fås af 

 tackjern, och lemnar en svart, kolig återstod, som 

 luktar obehagligt. Gasen luktar ej tydligt af svaf- 

 velbundet väte, men inledd i en upplösning af 

 svafvels^Tad kopparoxid, ger den en fällning af 

 svafvelkoppar. 



2:0 Lösning i en blandning af chlorsyradt 

 kali och utspädd saltsyra. Man blandar jernet 

 med chlorsyradt kali, i förhållande af 10:11 och 

 tillsätter vatten, hvartill blandas litet saltsyra i 

 sender och omröres. Föreningen sker fort, och 

 vätskan blir varm. Man tillsätter mer syra, så 



