I lo 



limiif, samt IVummande legeringar stanii.i oiij)])- 

 löslc. Lösiiiiigeii går ganska fort, om jernspauoii 

 bc.sliiLuH<;L omröras. — Sedan lösningen en gäng 

 äv verksliiiid kan den ganska slarkL npphellas, 

 nästan till kuklietla, innan bildning af jernoxid 

 och utveckling af qviifoxidgas begynner. 



Vid anv;inda!uleL af denna metod j)a mc- 

 lallmassan från Boluunilie (mIiöIIs en återstod af 

 trefaldig art. Den utgjordes af de förr omlaljtde 

 kornen eller fjällen, som lågo timgt på boLLnen, 

 och af en svart massa, som lätt upf)slamn)ades 

 i vätskan, och var en blandning af nybildad ki- 

 seljord, med ett ur föreningen med jernet af- 

 skildt ämne. Jag har besannat hvad v. Holger 

 angifvit, alt deras relativa qvantiteter äro myc- 

 ket varierande, och att således analyser på den- 

 na metallmassa, hvarje gång de repeteras, lemna 

 olika qvantiteter af de särskilta besLåndsdelarne. 



1. 



2 Grammer jernspån upplöstes i saltsyra och 

 chlorsyradt kali, hvarvid blefvo olöste o.o32 5 gr. 



Lösningen blandades med chiorbarium, hvar- 

 af den efter några ögonblick mjölkades och gaf 

 0.0 1 1 gr. svafvelsyrad baryt. 



Den från svafvelsyrad baryt afskilda lösnin- 

 gen blandades med kolsyrad kalk till jernoxidens 

 utfällande, och upphettades slutligen till kokning, 

 hvarefter den silades. Den genomgångna vätskan 

 drog synbarhgen åt grönt. Den fälldes i en fla- 

 ska med vätcsvafladt svafvelkalium , som i ringa 

 öfverskott tillsattes, hvarefter flaskan korkades 

 och ställdes i värme till dess alt vätskan klar- 

 nat, och antagit en ren, gulaktig färg. Liqvidum 

 afhälldes då, fällningen togs på filtrum, tvätta- 

 des med vatten, som höll ett ringa spår af vä- 



