i36 



;ill väl c och syre, sotii dcii iVirhjial, "ilcrlagas 

 iVaii \;illm'l. l)U.\io\Nor lin \;i| kallat ilcii iso- 

 mciisk med viiisyra, iinii dä dclla icke skotl lill 

 iVlljf al en aiiaKs, som hevisal tlcras isoiiioriska 

 aiL, kan dclla iiiojii^cMi vara dl oiiklif^L aiiviindt 

 prodikal. 



Cilronsvian ger nicd iialroii LvA sura saller. 

 SesqvicilialoL bildas dä lill viglen af i al. ci- 

 Ironsyradl nalron, blandas viglcn af ^ aUjni vai- 

 Icnballii:; cilronsyr», ocli lösningen lem nas al Iri- 

 villig aldunslning. Den kristalliserar nästan IverL 

 igenotn sin bela massa, i fina, prismaliska kri- 

 staller, som icke föriindras i luften. De smaka 

 angeniimt syrligt. Jiicit råtet fås, då en atom ci- 

 Ironsyradt nalron blandas med en atom valten- 

 bahig citronsyra, ocb afdunstas. Del bildar en 

 gummilik, genomskinlig massa, som får sjjrickor, 

 men i bvilken, under fortsatt lindrig upy)bell- 

 ning, kristallisalionspunkler bilda sig, som ulvexa, 

 lill dess hela massan anskjutet till ett salt, som 

 icke förändras i luften. Detta salt är lill en rin- 

 ga grad lösligt i alkohol. }iu i kokning mättad 

 lösning i alkohol, afsiitler under afsvalning litet 

 af saltet kristalliniskl. Del som återstår efter af- 

 dunstning, blir gummilikt. 



Ka/i ger dylika saller som nation. 



LitJiioTi ger elt neutralt salt, som icke an- 

 skjuter, och som i värme inloikar till en färglös, 

 genomskinlig, hård massa. Dess sura, citronsyrade 

 saller kunna icke eller fås kristalliserade. 



Vattenhalti]^ citronsyra. Citronsyrans för- 

 bållande lill vatten, sådant det af mina förra 

 försök angafs, iiniebär ett undantag, från hvad 

 som med andra sjTor är vanligt, bestående deri, 

 att i kristalliserad cilronsvrä, innehåller syran 3 

 gåugei sd mycket syre som vattnet, da i dess 



