salt. J;ig l>ar likviil icke lulHoljt undcisökniiigeii 

 af nriLjol 1)1.111(1 (Icssii. 



I'.,luiru (l(Mi uiulcn.sukmtig , iivars rcsuUal j.ig 

 liiir luedilcl.il , visserligen synes lill fullo adaga- 

 lägga 1 ikligliolcn af mina äldre uppLiiller om ci- 

 Iroiisyrans saiiiinaiisiil I iiiiii; ov\\ aloinvigl, sa iir 

 dock, nic'1 ;illt (Icdii, (Icii IVagan: Inini är ci- 

 tronsyran saninian.sall .' icke sa Jäll , altfnlll nöi- 

 akligl besvara. 



Vi hafva sett, all med hlyoxid, kalkjord och 

 baryljord, förenas verkligen pa livar alom jjasis, 

 en atom af en förening, som bosLär af, C'*IPO* 

 och som vi aiiLaga for den valtenfria citronsy- 

 ran; af tlessa salt.er häller IdysalleL intet kemiskt 

 bundet vatten, och de andra tvennc förlora sitt 

 vid +100". 



Vid natronsallet deremot, ser det nt som 

 vore 83^311 icke mer densamma, ulan CIPO^, 

 emedan saltet qvarhåller i atom vatten, i tem- 

 peraturer der neutrala saltcr, och särdeles de af 

 iiatron, släppa allt kristallvatten, och när detta 

 sedan fortgår, medföljer äfven vatten, hvars ele- 

 menter tydligen varit beståndsdelar af syran, 

 hvai vid den ena delen af vattnet lika väl kan 

 hafva varit beståndsdel af syran, som den andra, 

 och det vore en möjlighet, alt syran, vid afskil- 

 jandet frän natronet, omlägger sina besländsde- 

 lar, på ett sätt, som passar till de förhållanden 

 h vilka dä intiälTa. 



Vi hafva vidare sett, att ur föreningen 

 H+C^^bPO'* kan en högre temperatur intet vatten 

 afskilja, ulan att syran tillika sönderdelas, dä der- 

 emot ur föreningen H^+C^H^O^, den ena bälfteiii 

 af vattnet gar bort vid en temperatur, som än- 

 nu ej behöfver gä till +100°, hvarefter sedan sy- 

 ran befinnes förenad med i mindre vatten än i 



