r45 



en viss temperatur som jag med lampans höjan- 

 de eller sänkande, kunde öka eller minska. Men 

 om termometerkuian flyttades litet djupare i san- 

 den, eller litet på sidan, befanns att kapellets 

 olika delar hade så olika temperatur, att från 

 värmegraden i en punkt, icke kunde slutas till 

 hvad den var i en annan. Jag försökte då att 

 använda i kapellen luft, i stället för sand, och 

 detta lyckades så öfver min väntan, att jag an- 

 sett mig böra beskrifva det, för att kunna be- 

 gagnas äfven af andra. 



På en triangel, liggande öfver ringen på ar- 

 men af en vanlig spritlampa med dubbelt luft- 

 drag, ställes en degel af jernbleck (som i mina 

 försök rymde 38 c. t., omkring en liter), i den- 

 na degel inpassas en triangel sä, att en deri in- 

 satt platinadegel kommer att sitta ungefär midt 

 i rummet. Jernbleckdegeln har ett lock, genom 

 hvars centrum går ett större hål, hvarigenom en 

 termometer kan nedföras, och öppningen i detta 

 hål, omkring termometern, stänges med tvenne 

 jernbläcksskifvor, i hvilka för tillfället en efter 

 termometern passad utskärning göres, och som 

 slutas emot hvarandra, så att den ena ligger li- 

 tet inpå den andra. Genom ökning eller minsk- 

 ning af lampans läge, genom höjning eller sänk- 

 ning af lampan, kan man nu bringa det derhän, 

 med litet tålamod, att en i jerndegeln införd 

 termometer stannar och behåller sig, för huru 

 länge som helst, på den grad man åsyftar, åt- 

 minstone i denne grads närmaste granskap. Så 

 snart denna omständighet inträdt, insattes degeln 

 med det ämne som skall undersökas, och derefter 

 termometern, med dess kula så nära intill detta 

 som möjligt, utan att tangera, och jerndegeln 



K. v. A. Handl. t832. 10 



