3o(; 



i8m fann han, och år 1812 bekriiftade sig lill 

 full visshet, att tillsats af alun-skiflbr gaf det 

 bästa cement för slussmurniiigar; men emedan 

 det, hvariiti brunsten ingick *•') fanns god t och af 

 Tei.ford godkändes, fortfor man dermed till år 

 181 5, då tillgången på brtnisten dels aflog, dels 

 betungades af långa Irakter, och alun-skiffern in- 

 fördes efter den uppgift Rothoff lemnadc. Se- 

 dermera har, så vidt kändt är, allt cement blif- 

 vit beredt med alun-skiffer, hvarvid till det me- 

 sta hans arbelsmelod äfven varit följd, ej allenast 

 vid Göta-, ulan äfven vid Hjelmare kanal, och 

 man kan dci efter bereda ett i vatten hårdnande 

 murbruk af ämnen, som i Sverige förekomma ym- 

 nigt och erhållas till ringa pris. 



Vid den tid, då Rothoff afsade sig vidare 

 göromål vid Göta kanal, förenade sig flere om- 

 ständigheter, hvaribland fadrens med åren tillta- 

 gande sjuklighet, deruti att fästa hans uppmärk- 

 samhet mera vid enskilta än allmänna förhållan- 

 den. Gränsen dem emellan är dock lika obestämd 

 som likgiltig, der medborgerligt gagnande verk- 

 samhet är i fråga, som öfverallt skaffar sig ut- 



*) I Sverige hafva QvisT, Rinman m. fl. användt 

 bränd alun-skiffer till cement; men att hvarken des- 

 sa murbruks-sorter, eller dem Gadd föreslog, voro 

 rätt tjenli^ga, följer deraf, att Rinman 20 är sed- 

 nare företrädesvis omtalar pouzzolanan (se AfhandJ. 

 rör. Mechan. 1794 7 s. 40- Bergman, som fann 

 Lena-kalken, berömd till murbruk, hål/a brunslen, till- 

 skref detta ämne murbrukets hårdnande i vatten. 

 Oposc. II, p. "»^c). Smeaton anmärkte, att orena 

 kalksorter voro de tjenligaste. tillsatte med sand. 

 (jemf. Jern-Kontorets Annaler, 1824? s. 261.) Man 

 ser häraf, hvilkeo uppmärksamhet detta ämne ådra- 

 git sig. 



