3io 



samma inlressenler benämdcs cflcr honom. Om- 

 S()ri,M'ii för malmens upjjfinnande iilsliäckles af 

 honom lill hela orlcn , emedan lian answi^ l)ola- 

 get vara skyldigt alt uppmnntra och underslöda 

 försök lill beiednndc af nya samt utvidgade malm- 

 tillgångar för framliden. Alt han under allt del- 

 ta icke åsidosatte bolagets egna angelägenheter, 

 kan slutas deraf, alt dess tackjerns-lillverkning 

 under hans ledning ökades frän 5 å 6000 till 

 10 ä 12,000 skepprd årligen; alt under hans led- 

 ning och uppsigL, anlades ar 1819 Ufvanä biuk 

 i "Wermlands finnmark, med 3:ne härdar och 

 i35o skepp:d j)rivilegieradt smide. Men den plan 

 han uppfattade för jernhandleringens riktiga be- 

 drifvande i nämde ort, inskränkte sig icke lill 

 bolagets enskilta fördelar, utan omfattade hela 

 det ofvanföre belägna landets befolkning och väl- 

 stånd. Ända frän Färaunds-sjön, de\ intill Köräås 

 kopparverks skogar gränsa, löper Clar-elfven nä- 

 stan rakt sydligt till Venern genom Tiysshilds 

 preslgäll i Norrige, samt socknarna Dahlby, Ny, 

 Ekshärad, Råda m. fl. i Wermland. Af dessa 

 trakter upplaga Trysshild, Dfihlbj^ Ny och Eks- 

 härads socknai- en högst betydlig yla, till större 

 delen glest bebodd af torftiga invånare, utan an- 

 nat näringsfång än skogarnas sköfling genom en 

 sig sjelf skyndsamt förstörande limmerhandel, ett 

 öfverdrifvet svedjande och en deipä grundad, fö- 

 ga lönande boskaps-skötsel. Jordmånens och det 

 frostiga klimatets beskaffenhet ulgör äfven, i stör- 

 sta delen af dessa trakter, ett i århundraden oöf- 

 vervinneligl hinder för åkerbrukets utvidgning lill 

 grund för en ökad befolkning. Rothoff ansåg 

 jernhand teringen så väl här, som på de flesta 

 skogstrakter i riket, vara odlingens föregångare 

 och stöd, och fann nedra delen af Elfdaln belä- 



