3ii 



gen så nära intill bergslagens malmtillgängar, att 

 en utvidgad tackjerns-tillverkning kunde i Sun- 

 namo, Råda och en del af Ekshärads socken, samt 

 Gustaf Adolphs kapell, tillvägabringas, och tjena 

 till grund för dels nya, dels utflyttade smiden i 

 den öfre Elfdals-ortens, i Clar-elfven utfallande 

 talrika sido-elfvar. Han ansåg Clar-elfvens båt- 

 barhet allt ifrån Råda socken ända upp till Gun- 

 neby i Dablby, en sträcka af g mil, lemna en 

 naturlig hänvisning på tackjernets uppfraktande, 

 ocb stångjernets ned fraktande för ringa kostnad, 

 och att, om alla dessa natur-förmåner rätt be- 

 gagnades, en solid och vidsträckt jerntillverkning 

 i dessa trakter kunde befolka dem och rikta sta- 

 ten med nya medborgare och ökade stats-bidrag. 

 Utvidgad malmfångst i bergslagen, stora tackjerns- 

 blåsningar i nedra Elfdaln, stångjerns- och manu- 

 faktur-smiden i Öfre Elfdalen, en uppstad vid 

 Munkforss, derifrån genom slussar vid Deijeforss och 

 Forsshaga kommunikationen blefve öppen med Gö- 

 teborg, och som skulle bereda varubyte emel- 

 lan öfre Elfdalns behof och produkter, utgjorde 

 tillsammans den ide, som ledde E. Rothoffs 

 verksamhet i Wermland. Samma hjelpraedel, 

 som fordom visat sig så verksamt vid jernhand- 

 teringens utbredande i Sverige, nemligen skogar- 

 nas bevarande närmast grufvorna för tackjerns- 

 blåsning, ansåg han äfven böra användas här, 

 och föreslog derföre utvidgandet af FilipstadR 

 norra bergslag till nedre delen af Elfdaln. Oak- 

 tadt motstånd, i början af flere, och sedan af 

 färre vederbörande, har dock detta förslag vun- 

 nit afseende , ehuru pä ett med hans större, 

 omfattande plan föga öfverensstämmande sätt. 



