fann rätla ultryckeL Cartesius sade, att blott en 

 engel kunde verkställa hela den dertill nödiga 

 räkningen). Men sättes sidan AB=c=b-T(p, så 

 är triangelns ABC area = ^bc=^b 2 -T(p, och följ- 

 aktligen dess medelafstånd (m) från sitt hörn 



C = (^y^i) = (^ 2 T>) = ^( Sec 9 .+ T c <f> • L T (45 +l<?)) 



eller = %(a+b • F<p), om F(p är en funktion af <p, som 

 beräknas enligt formeln F9 = T c cö-LT(4-5 +^>) och 

 hvars värde när (p = o befinnes = 1, och när (p är 

 liten blott är något mindre än 1. Derföre, om 

 vinkeln C eller <p är ganska liten, så är rätvink- 

 liga triangelns ABC medelafstånd m från denna 

 lilla vinkels spets — £(a+6) = £ af de omfattande 

 sidornas summa eller \ af endera, alldeles som 

 förut. För rätvinkliga trianglar uppgifva nämnde 

 författare en icke alldeles så enkel formel, som 

 den vi nyss nästan omedelbart erhöllo, utan denna : 



m = — (a 2 Cos B + ab-SB-h -\ 



3c v 2aS 3 ^ t 



Anm. Vi kunde väl i likhet med Prof. Gru- 



nert försöka att vidlyftigt och så elementärt som 



möjligt bevisa vår formel; men för vetenskapsmän 



vore sådant öfverflödisit, för de flesta landtbruka- 



re kanske lika obegripligt, helst jag ej känner på 



hvilken ståndpunkt af mathematisk bildning jag 



eger förutsätta dem: ja kanske ej många landtmä- 



tare skulle finna sig hågade att följa vår deduk- 



tion, h vårföre det torde vara tillåtligt åberopa de 



vanliga läroböckerna i integralräkningen och kända 



formelsamlingar. I detta hänseendet torde det 



vara nog hänvisa till läran om Parabeln, der jag 



p. 215, 216 förklarat detta integral, f-~~-, som 



uttrycker parabelbågarnes förhållande till hal f va 

 parametern, när T(p är ordinatans förhållande till 



