22 



"A Sf/>'-</> S^>'-y1:(C«yi'.C</> / 



gripligare uttryckes den i figurens linier såsom 

 fornt. Man märker nemligen all. om räta liniens 

 distanssumma är S, så är den tillhöriga triangelns 



= i6S, men denna är förut funnen ~ -- (ac—ac + 



+ 6 2 L ), derföre blir S — ^(ac'-ac + b 2 h- ) = 



a+c J K a-fc y 



= d'M = (c'—c)'M. Man inser ock lätt, att hvarje 

 triangels medeiafstånd från sitt horn är f af den 

 hörnet motstående sidans. 



K. I det föregående hafva vi afhandlat allt 

 livad Professer Grunerts sk ii f t innehåller, ja åt- 

 skilligt mera, samt, såsom vi hoppas, på ett vida 

 enklare sätt, ehuru integralräkningens grunder 

 måste förutsättas eller några formler derifrån lå- 

 nas. För land t matare och äfven landtbrukare kunde 

 saken vidare förklaras genom att ange konstruk- 

 tion af vissa kroklinier, hvilkas area på vanligt 

 eller något bättre sätt bor finnas. Ett annat sätt 

 var att full rita figuren ined cirkelbågar och sam- 

 man tälja alla dess punkter, såsom vi i början (Z?) 

 gjorde. — Dock, HerrGiiUNERT har något som vi ännu 

 ej omnämnt: han påstår nemligen att en åkers re- 

 lativa värde är omvänd t som dess medeiafstånd; 

 derpå synes vi ega skäl att tvifla, dä det blott är 

 en det af odlingskostnaden som så förhåller sig. 

 En skogs-äng t. ex. torde många anse af nära lika 

 välde som en lika stor och god hem-äng, emedan 

 höet hem föres om vintern, då körslorna föga vär- 

 deras. Men detta vare öfverleumadt åt landlbru- 

 kares eget begrundande. Emellertid kunna vi af 

 denna lära förklara åtskilliga förhållanden t. ex. 

 h vårföre en stor egendom af ett sällskap bönder, 

 som inköpa den för alt styckas, kan betalas bättre 

 än af en enda, som ernår bibehålla den ostyckad. 



