40 



Redan de första observationerna på våxläggets ut- 

 veckling visade, att endast på den bas, som ut- 

 vecklingshistorien leninar, kan (Jet fullvuxna fröet 

 förklaras. De stora resultaler, som studiet af ut- 

 vecklingshistorien af de högre meiamoi fosgrader- 

 nas knoppar gifvit, hafva dock, så vidt jag känner, 

 icke framkallat några undersökningar om utveck- 

 lingshistorien af de organer, som tillhöra bladets 

 metamorfosgrad. Det torde kunna förtjena att 

 efterses, om icke i blad knoppen föregå förändrin- 

 gar, som böra tagas i betraktande vid förklarin- 

 gen af denna knopps organer. 



Det bief en följd af den Götheska metamor- 

 loslärans antagande, det alla växtens organer äro 

 modifikationer af ett och samma liufvudorgu.il, 

 bladet, att man äfven skulle anse stiplet na som 

 en modifikation af bladet eller af någon dess del. 

 Man förbisåg, utan vidare omständigheter, de för- 

 hållanden, som syntes strida emot denna åsigt, och 

 man påtvang stiplerna de lagar, som gälla för bla- 

 det. I los några Aroideer, der stipelartade organer 

 omöjligen kunde anses som delar af bladet, al- 

 lt je I ple man (Schleid. Grundz. p. 484) svårigheten 

 genom anlagande af 2:ne olika slags blad, som 

 alternerande framkomma på växten! Men om det 

 här skulle gifvas blad af 2:ne slag, eller stipelar- 

 tade blad jemte verkliga blad, så ligger den frå- 

 gan nära till hands: gifves det måhända 2 hnf- 

 vmlshig af appendikulära organer — blad och stip- 

 ler — , h vilka i vissa afseeuden skilja sig ifrån 

 hvurandra? 



Forfattarne ha alldeles motsatta åsigter om 

 stiplernas utvecklingsordning i afseende på det 

 blad, de anses tillhöra. Enligt Sckleidens defini- 

 tion på bladet — att det nemligen med spetsen före 

 ifrån axeln ulskjules — bo; de stiplerna vara bla- 



