46 



I ett sammansatt blad, eller i ett blad med 

 pinnalifid lamina, är rachis, eller costa laminae, den 

 del som först bildas. Den ulskjutes ifrån stam- 

 men med spetsen före. Men allt som denna ra- 

 chis eller eosla ntvecklar sig, börjar den sjelf an- 

 taga funktionen af axeloroan till småbladen och 

 lacinierna (Tilia laciniata), hvilka i adscenderande 

 ordning småningom framkomma. I ett blad med 

 palmatifid lamina (t. ex. hus Acer) är raedian- 

 nervens spets den ifrån axeln först utskjutna de- 

 len. Hela median-nerven och petiolus anläggas 

 först, hvarefter den lilla laminan som tillhör me- 

 dian-nerven småningom framskjuter med ofvan- 

 ytoi na liggande emot hvarandra (vernatio dupli- 

 cativa). Man åtskiljer lätt 3 bestämda punkter 

 på det så vida utvecklade bladet: mediancostans 

 spets, petioli öfre ända, och den punkt der peti- 

 olus utskjutes ifrån axeln. Småningom framskjutas 

 ifrån petioli öfra ända de mediancostan 2:ne när- 

 maste costae, hvilka följas sedan af de yttre costae, 

 äfven frambrytande ifrån spetsen af petiolus. Ifrån 

 dessa costae utvecklas laminae på samma sätt som 

 ifrån mediancostan. Bladet begynner alltså ut- 

 veckla sig efter den uppgifna lagen för bladdelars 

 utveckling (descenderande utvecklingsordning). Men 

 i samma stund dessa delar öf ver tagit funktionen 

 af axelorganer för de laminae, som ifrån dem fram- 

 komma, blir utvecklings-ordningen adscenderande. 

 De nedre nervi secundaiii utvecklas först och de 

 öfre framkomma i ordning derefter. Bladet hos 

 Acer förhåller sig alltså som appendikulärt organ 

 till axeln; lobi i den palmatifida laminan förhålla 

 sig som appendikulära organer till hufvudbladet 

 (petiolus), men förblifva sjelf axelorganer för de 

 nervförgreningar med tillhörande delar af laminae, 

 som i adscenderande ordning derifrån utveckla sig. 



