47 



I ett enkelt blad är det svårare att iakttaga 



ulvecklingsordningen; men det har synts mig som 

 man äfven här kunde skilja emellan utvecklingen 

 af mediancostan (föregående) och laminan (små- 

 ningom utskjutande ifrån coslan såsom axelorgan). 

 Hos Anthurium ulgöres det späda bladet af en 

 utåt cylindrisk, inåt plattad cost;i ; på den- platta 

 sidan äro 2:ne framstående kanter, derifrån laminge 

 småningom utskjuta. Bildades laminan samtidigt 

 med costan, bovde den öfre delen af laminan vara 

 den äldre; men förhållandet synes vara motsatt, 

 i fall icke utvecklingen är samtidig på hela den 

 framstående kanten. Enär bladen vanligen äro 

 uppåt afsmalnande synes äfven detta tala för alt 

 förhållandet i allmänhet är enahanda. 



Hos en del conferver (Conferva J. Ag.) är det 

 genom den lerminala cellulens förlängning och del- 

 ning som trons tillväxer. Den nedre delen af 

 fröns är alltså den först bildade, den öfre den sist 

 tillkomna: alltså axelorgan. Men när en gren 

 uppstår hos dessa conferver begynnes dess utveck- 

 ling som appendikulärt organ, spetsen utskjutes 

 först, basen sist af den forsla celliden. Men denna 

 delar sig genom ett diaphragm i 2:ne celluler, af 

 h vilka den nedre förblifver oförändrad, den öfre 

 förlänger sig ånyo och bildar nya celler. Grenens 

 utveckling sker derefter på samma sätt som huf- 

 vudstammens, nedifrån uppåt; den utvecklar i sin 

 ordning nya grenar och så fortgår det vidare på 

 samma salt. Man kunde visserligen här skilja 

 emellan nybildning af membran och förlängning, 

 och anse spetsen som den punkt der all nybild- 

 ning sker. Detta kan svårligen genom observation 

 bestämmas; men hvad som synes vederlägga detta 

 föreställningssätt är, att då den unga grenen upp- 

 nått den vanliga längden af en cellul borde den- 



