58 



äro livaiandra så olika liil konsistens och behå- 

 »ing; tle tona parenchymatösa och hvitludna, de 

 sednare hinnartade och glatta. Lemnar man upp- 

 märksamhet häråt, är clet uppenbart att det an- 

 dni (nedifrån räkna dl) perolaefjället, niidtpå hvit- 

 ludeL och af en tjockare konsistens, på sidorna 

 hinnarladt liksom stiplerna, motsvarar 2 stipler 

 och ett blad, h vilka under utvecklingen icke 

 åtskiljts. 



Hos Rubus spectabilis äro de 4 — 5 yttre fjäl- 

 len bruna och små; de följande bli större och 

 gröna, ofta med antydning Lill blad i spetsen, 

 hvilket blad blir tydligare hos de derpå följande; 

 elier dessa sed na re utgöras af ett tydligt blad och 

 2:ne bladskaftet bevingande stipler. Di j t kan här 

 svårligen nekas, alt b varje fjäll af peiulae motsva- 

 rar tvänne stipler och elt blad; men stiplerna 

 komma ensamt till utveckling i de vltre och nå 

 sin största utveckling hvarest första spåret visar 

 sig till blad; hos de följande få stiplerna en sva- 

 gare utveckling, ju mera bladets biir öf ver vägande. 

 Alldeles sådant är förhållandel hos Rosce o. s. v. 



Om man med dessa fall, der sliplernas före- 

 komst under formen af Perulae icke kan nekas, 

 jernför några andra växte»-, som sägas sakna stip- 

 ler, men som hafva samma perulae såsom täckor- 

 ca ner för knoppen, så torde man äfven här få 

 antaga stipler forekommande. Sådane växter äro 

 t. ex. Asken, Syrenen, Lönnen, Kastanjen o. s. v. 

 Observerar man här knoppen under utvecklingen, 

 så är det icke svårl all finna de påtagligaste öf- 

 vergångar ifrån fjäll-lika perulae lil! mera blad- 

 lika, ifrån dessa till blad, hvars peliolns är bevin- 

 gad af stipler, och hvars bladskifva är föga ut- 

 vecklad; ifrån dessa stipulerade blad Lill ostipu- 

 lerade, Liva ra f de nedre i sina skarpa sljelk-kanler 



