60 



köttiga fjäll. Samma öfvergångar ifrån tegmenta 

 till stipler, samma serier af appendikulära orga- 

 ner, ifrån sådane som blott bestå af utvecklade 

 slipler, till sådane som bestå af sammansmältande 

 stipler och blad, och vidare till dem som blott 

 ha bladet utvecklad l, förekomma öfverallt, utan 

 att man hos fös faltarne finner antydt något om 

 dessa tegmenlers tillvaro, än mindre om deras na- 

 lur. De växter sägas allmänt sakna stipler, som 

 ha dem under denna form. (Ranunculaceer, Um- 

 bellater, Monocotyledoner o. s. v. 



Hos Pceonia Montern är knoppen konstruerad 

 ungefär såsom hos Asken. De yttre bladens stip- 

 ler, sammansmältna med bladskafte!, äro starkt ut- 

 vecklade, då deremot bladet sjelf blott antydes af 

 en liten konisk spets. Hos de öfre bladen är det 

 tvärtom bladet som är utvecklad t, och stiplerna 

 nästan omärkliga. Om man nu med Pceonia Moutan 

 jeinför en af de vanliga örtartade formerna, så är 

 påtagligt, att de yttre fjällen, som beläcka års- 

 skottet, då det om våren framskjuter ur jorden, 

 äro analoga med de yttre fjällen hos P. Moutan. 

 De äro stipler med en outvecklad bladskifva. Hos 

 de arter som ha bladen under hvitludna (P. arie- 

 tina), är skillnaden emellan blad och fjäll ganska 

 märkbar. Fjällen äro glatta och röda. 



När Saxifraga crassifolia framskjuter om våren, 

 utbreder sig h varje blad nedtill uti en vid hylsa, 

 som omsluter till en början det närmast öfre bla- 

 det. Undersöker man en ännu outvecklad axillar- 

 knopp, så utgöres dess yttersta omslutande organ 

 blott af denna hylsa. Det andra har i toppen af 

 hylsan en tydlig bladskifva, o. s. v. 



Enahanda är förhållandet hos Umbellaterne; 

 skulle man ännu här tveka om naturen af den 

 omslutande hvlsan, så lemna närstående Araliaceer 



