63 



det egentliga bjadet återstår endast blads! ielken. 

 Hos andra Lalhyrus-arler (£. Ochrns, L. Nissolia^) 

 liar äfven den försvunnit, och de båda stiplerna 

 utgöra tillhopa el t enda blad-liknande organ, der- 

 på 2:ne taggar vid basen antyda den semihastala 

 formen på de fi ia stiplerna hos andra arter. Alt 

 stiplerna här öfvertagit funktionerna af blad, torde 

 här vara lika förklarligt, som alt inånga axelor- 

 ganer (Phyllanthus) och pelioli, da laminan icke ut- 

 vecklas (Acacioe aphyllcc), fungera som verkliga blad. 



Förhållandet hos Lathyrus-ai terna leder na- 

 t ärligen tanken på några andra välkända exempel, 

 der former med odelad lamina (stipler) stå jemte an- 

 dra med mångdelad bladskifva (blad). Ranuncula- 

 ceerna [Ranunculus, Batrachium, Thalictrum) ha ofla 

 ganska tydliga vaginalhylsor, inom Ii vilka det föl- 

 jande bladet ligger i knoppen inneslutet. Under 

 blomstret är det ofta endast vaginaldelen som kom- 

 mer till utveckling. Nerverna gå här longitudinell 

 parallela, och vaginan framställer en stjelkomfat- 

 tande odelad hylsa, i molsals till det annoiledes 

 nerverade och mångdelta bladet. Hos Helleborus 

 foetidus äro öfvergångarne ifrån starkt uUecklade 

 blad med skarpkantig petiolus, till mindre utveck- 

 lade blad men med starkt utvecklade stipler, och 

 vidare till bracteer, som blott bestå af stiplerna, 

 alldeles uppenbar. Jemför man med dessa brac- 

 teer de så kallade bladen hos många Ranunculus- 

 arler (R. amplexicaulis, R. graminifolius o. s. v.), 

 så synes det visserligen som man här hade alt 

 göra med stipler och icke med blad. 



När hos Umbellaterna bladens vaginerande 

 hylsa är det enda af bladet som utvecklas i det 

 under blomstret framkommande appendikulära or- 

 ganet, antar delta formen af ett st jelkom-fa Itände, 

 odeladt, ifrån en bredare bas till en spets ullo- 



