70 



stiplemas sammanhängande med bladet bevisa bå- 

 das identitet, eller att de förra äro delar af det 

 sed na re. 



Vi ha sett ofvanför, att de appendikulära or- 

 ganerna på växten anläggas samtidigt med den 

 del af axeln derifrån de utgå. Allt som stammen 

 bildas och fortväxer afsöndra sig vissa cellmassor, 

 eller åtminstone individualisera sig med en egen 

 verksamhet vissa punkter, derifrån de appendiku- 

 lära organerna utskjutas. Så tidigt som knoppen 

 visar skilda delar af bestämd form, anläggas hos 

 många växter stipler och blad som olika organer 

 (stiplerna fria); hos andra sammansmälta de un- 

 der utvecklingen (stiplerna förenade med blad- 

 stjelken); hos åter andra särskiljes kanske icke 

 någon del till stipler. Men detta synes dock icke 

 hindra antagandet, att växtens appendikulära orga- 

 ner äro icke af ett, men af tvenne olika slag: blad 

 och stipler. 



IV. Stiplernas förhållande till knoppen. 



Författarne synas ha svårt att säga hvad en 

 knopp egentligen är; man säger vanligen: knop- 

 pen är en outvecklad axel. Men då t. ex. hos 

 Liriodendron både perulse, och det första paret sti- 

 pulae, och de följande i sjelfva verket innesluta 

 outvecklade axlar, så blir knopp en benämning 

 på en gång för en del och det hela. Denna obe- 

 stämdhet involverar en annan. Man anser van- 

 ligen en knopp representera ett växtindivid; och 

 emedan knoppen är något obestämdt, så blir växt- 

 indi videt det äfven. I de högre metamorfosgra- 

 derna skiljer man emellan en inflorescens (ett blom- 

 ster) och en blomma; man synes då böra konse- 

 qvent skilja emellan en enkel knopp och en sam- 



